Дата документу 11.04.2023 Справа № 331/2009/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 331/2009/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
№ 22-ц/807/729/23                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
               ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року у справі за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , 3-і особи: ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької місткої ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ

В квітні 2021 рокуЗапорізька міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , 3-і особи: ОСОБА_2 , КП «Наше місто» Запорізької міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької місткої ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначала, що будинок АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади, знаходиться в управлінні та в господарському віданні комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради. 

Квартира АДРЕСА_1 , - є двокімнатною квартирою спільного заселення; кімната №104/2 загальною площею 22,97 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 є зареєстрованим місцем постійного проживання ОСОБА_1 , яка була вселена за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (справа№331/8045/16-ц). Крім відповідачки ОСОБА_1 в іншій ізольованій кімнаті № 104/1 загальною площею 36, 52 кв.м. будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Особовий рахунок на кімнату №104/2 - № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_5 , яка померла у 2016 році. ОСОБА_6 особовий рахунок на вищезазначену кімнату не переоформлювала. Згідно з довідкою КП «Наше місто» станом на 01.02.2021 року по АДРЕСА_2 є заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, у сумі 2432 грн. 59 коп. (дві тисячі чотириста тридцять дві грн. 59 коп.)

Відповідно до актів, складених комісією у складі робітників КП «Наше місто» та за участю мешканців будинку по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_7 , (кв.74) гр. ОСОБА_2 , (кім. 104/1) встановлено те, що у кімнаті №104/2 ОСОБА_1 не проживає з 2017 року її місцезнаходження невідомо.(акт від 26.08.2020року). Кімната вільна, закрита.

Отже, відповідачка не проживає в кімнаті АДРЕСА_2 , в якій зареєстрована, жодного разу не з`явилась з цього часу. Перешкод в користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чине. Тобто, житловим приміщенням ОСОБА_1 не користується та не проживає без поважних причин, відомості про її місце перебування на теперішній час відсутні, що підтверджується актами від 26.08.2020, 24.11.2020, 14.01.2020 р.р., які підтверджують факт не проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, визнати ОСОБА_6 , такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Запорізька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач посилається на акт КП «Наше місто» від 26.08.2020 р. в якому зазначено, що в кімнаті АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не проживає з 2017року її місцезнаходження невідомо. Кімната вільна, закрита. Акт підписаний мешканцями ОСОБА_2 , ОСОБА_8 . 

Також в справі є акт КП «Наше місто» від 20.10.2020 р. в якому зазначено, що в кімнаті АДРЕСА_2 з 2014 р. по 2016 р. проживала ОСОБА_5 . Станом на 20.10.2020 р. ОСОБА_1 у вказаній квартирі не проживає, на контакт з сусідами не виходить. 

Відповідно до ч.1 статті 71, ст. 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія виходить з тощо що визнання особи такою, що втратила право користування житлом внаслідок тривалої відсутності за місцем проживання, можливе лише у випадку, коли така відсутність не обумовлена поважними причинами та особа втратили інтерес до спірного житла.

Натомість є численні судові рішення, якими вже відмовлялося у позовах про визнання відопвдіачки такою що втратила право користування житлом. (03 серпня 2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було розглянуто цивільну справу (№ 2- 977/2011) за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, відділу державної виконавчої служби Жовтневого ЗМУЮ в Запорізькій області, третя особа Комунальне підприємство «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків» про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії. Судом постановлено рішення згідно з яким в задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради до ОСОБА_1 відмовлено.

02 липня 2012 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було розглянуто цивільну справу (№2/0808/1557/2012) за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: комунальне підприємство «Ремонтно-експлутаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків», про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Судом постановлено рішення згідно з яким у задоволенні позову Запорізької міської ради до ОСОБА_1 відмовлено.

Вказані рішення суду набрали законної сили. 

07 лютого 2019 року Верховним Судом було розглянуто цивільну справу (№ 331/8045/16-ц; провадження № 61-16408св18) за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_9 на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 01 серпня 2017 року. 

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 березня 2017 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_1 до ізольованої кімнати № 104/2 площею 12,2 кв. м, що розташована у двокімнатній квартирі АДРЕСА_4 . Зобов`язано ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні ізольованою кімнатою АДРЕСА_5 та допоміжними приміщеннями: коридором, кухнею, санвузлом, що розташовані у вказаній квартирі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 березня 2017 року залишено без змін.)

Як зазначив відповідач, наразі ним в іншому провадженні вирішується питання щодо права на приватизацію спірного житла. Тож вона після ухвалення судових рішень не втратила інтерес до спірного житла а відтак не може бути визнана такою, що втратила право користування ним.

В судових рішеннях, які набули чинності, зазначається про поважність причин не проживання відповідачки у спірній кімнаті, позаяк було встановлено, що їй чинилися перешкоди сусідами, зокрема вони замінили замок у вхідних дверях вказаної квартири і відмовилися надати позивачу ключі від них.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 26 грудня 2008 року, яке не змінене та не скасоване, було визнано дійсним безстроковий договір найму ліжко-місця у кімнаті АДРЕСА_2 , укладений 26 травня 2005 року між ОСОБА_1 та КП «РЕПОГ», тобто фактично встановлено законність користування ОСОБА_1 ліжко-місцем у кімнаті. 

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2023 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З. Поляков