ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року	Львів	Справа № 380/10613/22 пров. № А/857/18636/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Довгої О.І., Кузьмича С.М.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року (суддя Костецький Н.В., ухвалене в м. Львові) у справі № 380/10613/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії з обмеженням її максимальним розміром; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром з 08.05.2019 та провести доплату різниці пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 08.05.2019 по день проведення виплати.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року позов задоволено повністю. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке в апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутні підстави для виплати пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром оскільки, на законодавчому рівні дане питання врегульоване та встановлено максимальний розмір пенсії, що підлягає до виплати.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, відзив, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як вірно зазначено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. 
На підставі заяви позивача від 08.05.2019, позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до пункту “а” статті 21 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, у розмірі 80% сум грошового забезпечення.   
Встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі №1.380.2019.002514 було задоволено частково апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання перерахувати і виплачувати пенсії: скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 20.12.2016 по 08.05.2019 пенсії за вислугу років без обмежень максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання вищевказаного рішення суду здійснило перерахунок пенсії позивача за пенсійною справою № 1301010868-Міноборони з 01.01.2017 та з 01.04.2019.
З матеріалів справи вбачається, а саме відповідно до перерахунку пенсії від 22.02.2022, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2022, обмежило виплату загального розміру нарахованої пенсії з урахуванням максимального розміру, а саме підсумок пенсії (з надбавками) становить 59894,81 грн., проте, сума до виплати становить 19340,00 грн.
Представник позивача звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 20.06.2022 про здійснення перерахунку та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, у якій просив: здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 08.05.2019 по 01.07.2022 без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум; з 01.07.2022 та в подальшому здійснювати нарахування пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром.
Проте, у відповідь на заяву представника позивача, листом від 20.07.2022 №9199-8348/К-52/8-1300/22 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило, що Головним управлінням виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі №1.380.2019.002514 та здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру з 20.12.2016 по 08.05.2019. Одночасно відповідач зазначив, що вказаним судовим рішенням не зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.07.2022 без обмеження її максимального розміру. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся в суд з цим адміністративним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з ч.4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” усі призначені за вказаним Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч.2 ст. 51 вказаного Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого вказаною частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Законом України від 28.12.2007 №107-VI   “Про Державний бюджет України на 2008 рік” та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до Закону №2262-XII, а саме статтю 43 доповнено новою частиною (частина п`ята), згідно з якою максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього   Закону   (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої   статті 28 Закону України   “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Зміну визнано неконституційною   рішенням Конституційного Суду від 22.05.2008 №10-рп/2008.
Частиною 5   статті 43 Закону №2262-XII   (в редакції   Закону №3668-VI) з 01.10.2011 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
В подальшому Законом України від 24.12.2015 №911-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”   частину п`яту   статті 43 Закону №2262-XII   доповнено реченням такого змісту Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Згідно зі змінами, внесеними   Законом України від 12.04.2016 №1080-VІІІ   “Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей”   частина п`ята   статті 43 Закону №2262-ХІІ   стала вважатись частиною сьомою.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), положення   Закону України   “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”   зі змінами, а саме частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини   рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016   положення частини сьомої   статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня   ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII   «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII) передбачено, що у частині сьомій   статті 43 Закону України   “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”   слова і цифри   у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами   по 31 грудня 2017року   (пункт 10 вказаного Закону). Пунктом 2 розділу ІІ   Прикінцеві положення   Закону №1774-VIII, встановлено, що цей   Закон   набирає чинності з 1 січня 2017 року.
Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційною   перше речення та друге речення частини сьомої   статті 43 Закону №2262-XII, тобто усю частину сьому названої статті. Втрата із 20 грудня 2016 року чинності частиною сьомою   статті 43 Закону №2262-XII   виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною в цілому частини сьомої   статті 43 Закону №2262-XII   така норма вважається   відсутньою   у тексті Закону. При цьому після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення зміни до першого речення частини сьомої   статті 43 Закону №2262-XII   аналогічного змісту новими законами не вносились.
Відтак з 2017 року   стаття 43 вказаного Закону   не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а внесені   Законом №1774-VIII   до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження ( відповідає позиції, яка викладена в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 31.03.2021 у справі №815/3000/17).
Щодо посилання апелянта на існування законних підстав для обмеження пенсії позивача то такі не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин та правовими висновками Верховного Суду щодо застосування норм права. Зокрема, Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №815/3000/17 вказав про відсутність підстав для відступу від правового висновку, висловленого щодо питання обмеження граничного розміру пенсії у попередніх постановах від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 30.10.2020 у справі №522/16881/17.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.
Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №580/234/19 то такі суд вважає безпідставним, оскільки обставини справи викладені у ній стосуються спорів щодо застосування обмежень пенсій максимальним розміром, призначених відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1789-XII   “Про прокуратуру”   та Закону України від 14.10.2014 №1697-VII   “Про прокуратуру, а також Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ   “Про пенсійне забезпечення”, Закону України 16.12.1993 №3723-XII   “Про державну службу”, що не є релевантним до правовідносин у розглядуваній справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що пенсійний орган, обмеживши позивачеві пенсію максимальним розміром з 08.05.2019, діяв всупереч Конституції України та Закону №2262-ХІІ, а відтак позов підставно задоволено.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 05 грудня 2022 року у справі № 380/10613/22 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	С. М. Кузьмич