Справа № 585/3835/17 
Номер провадження 1-кп/585/12/23 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                       
30 травня 2023 року                                                        м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12016200100000950 від 12.08.2016 р. року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ромни, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_6 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 проживав станом на 2012 рік разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 та кв. АДРЕСА_3 . При цьому, вказані квартири розташовані на другому поверсі цегляної будівлі колишнього гуртожитку. До вказаних квартир можливо було потрапити через коридор загального користування, вказані квартири розташовувались підряд у кінці коридору по праву сторону. На той момент у вказаному колишньому гуртожитку проводилися ремонтні роботи, а саме з тильної сторони будівлі здійснювалося добудова у вигляді двоповерхового сходинкового приміщення, де під стіною зі сторони вулиці малися ліси металеві перекриті дошками та в середині будівельні матеріали. У подальшому вказані вище квартири були переплановані, їх площа була збільшена.
Так, 16.04.2012 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебував поблизу двохповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Останній, знаходячись в нетверезому стані, за невстановлених обставин та не встановлених у ході слідства мотивів, потрапив на другий поверх гуртожитку сімейного типу у коридор, який веде до квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , розміщеній вздовж руху по вищевказаному коридору, де проживав ОСОБА_3 разом з матір`ю. ОСОБА_3 , який в той час перебував у приміщення квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку, і, почувши сторонні звуки в коридорі, сприймаючи їх як проникнення до власного житла, та загрози своєму життю, здоров`ю та життю своєї матері і її здоров`ю, а тому зарядив зброю, яка в нього була в користуванні, а саме нарізну мисливську гвинтівку марки ТОЗ 99, калібру 5,6 мм, номер НОМЕР_2 .
Надалі ОСОБА_3 вийшов у темний коридор, у якому знаходився ОСОБА_6 , з метою самозахисту спорядив зброю та наблизився до ОСОБА_6 . При перебуванні ОСОБА_6 у вищевказаному коридорі, ОСОБА_3 почав сприймати його дії як протиправні, та як посягання на його життя, здоров`я, та життя і здоров`я його матері, а також майно. При цьому ОСОБА_3 , помилково оцінюючі дії ОСОБА_6 по відношенню до себе та ОСОБА_7 , при відсутності реального суспільно небезпечного посягання, маючи реальну можливість усвідомлювати помилковість свого припущення, використовуючи належну йому нарізну мисливську гвинтівку марки ТОЗ 99, калібру 5,6 мм, номер НОМЕР_2 , за реєстровану за ним, яку тримав у руках, здійснив постріл з гвинтівки в праву кисть правої руки потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження.
В подальшому ОСОБА_3 здійснив два постріли в область стегна правої ноги потерпілого, після чого вистрілив в ліве плече ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Зазначені дії ОСОБА_3 явно перевищували межі захисту уявної оборони. Отримані внаслідок дій ОСОБА_3 тілесні ушкодження ОСОБА_8 зафіксовані у висновку експерта №210 від 22.04.2012.
Так, згідно висновку експерта № 210 від 22.04.2012 року при судово-медичному огляді 20.04.2012 року у ОСОБА_6 виявлені наступні пошкодження: в проекції основи 2 п`ясткової кістки правої кисті тильній поверхні є рана круглої форми діаметром близько 0,5 сантиметрів, з коричневим пояском осадження. На долонній поверхні правої кисті приблизно в області височини 1 пальця рана неправильної овальної форми з нерівними, добре співставними краями, під коричневою кіркою вище рівня шкіри, навколо вищевказаних ушкоджень в ділянці правої кисті є синювато-жовтий синець невизначеної форми. На передньо-внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині є рана круглої форми, діаметром до 0,5 сантиметрів з рівними краями, навколо рани поясок осадження шириною до 0,3 сантиметрів, темно- коричневого кольору, а також синець синювато-жовтого кольору невизначеної форми. На 6 сантиметрів нижче неї по задній поверхні рана неправильної овальної форми, розмірами 1,5x0,5 сантиметрів, краї нерівні, добре зпівставні, під кіркою темно-коричневого кольору вище рівня шкіри, навколо синець невизначеної форми синювато-жовтого кольору. На передньо-внутрішній поверхні правого стегна в середній третині рана круглої форми діаметром до 0,6 сантиметрів, краї рівні, при зпіставленні утворюється складка, навколо рани темно-коричневий поясок осадження, шириною 0,2 сантиметри, на 6 сантиметрів нижче і на 2,5 сантиметра вліво від неї рана таких же розмірів і характеру, навколо ран синці невизначеної форми синюшно-жовтого кольору. На зовнішньо-задній поверхні правого стегна на межі середньої та нижньої третини є рана неправильної овальної форми розмірами 0,8х0,4 сантиметри, краї нерівні добре зпівставні, під кіркою темно-коричневого кольору вище рівня шкіри навколо рани синець невизначеної форми синювато - жовтого кольору. В проекції лівого ліктьового суглоба синець невизначеної форми, в центрі якого є садно. Згідно історії хвороби № 4773/279 травматологічного відділення Роменської ЦРЛ вищевказаний освідуваний перебував на стаціонарному лікуванні з 17.04.2012 року з діагнозом: Уламковий вогнепальний перелом середньої третини правого стегна зі зміщенням. Вогнепальне поранення правої кисті, лівого плеча з ушкодженням променевого нерва. За часом ушкодження можуть відповідати 16.04.2012 року, що підтверджується даними судово-медичного огляду від 20.04.2012 року і медичною документацією. Пошкодження в проекції лівого ліктьового суглоба у вигляді синця та садна могли утворитися від дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактною поверхнею. Наявність вхідного і вихідного отворів на тильній поверхні правої кисті сполучених рановим каналом з пошкодженням 2 п`ясткової кістки свідчить про те, що вони могли утворитися в результаті вогнепального наскрізного кульового поранення. Пошкодження в області лівого плеча утворилися від дії наскрізного вогнепального кульового поранення, на що вказує наявність вхідного і вихідного ранових отворів сполучених рановим каналом з ушкодженням середньої третини плечової кістки. Одне з ушкоджень в області правого стегна утворилося на місці наскрізного вогнепального кульового поранення, на що вказує наявність вхідного і вихідного отворів, сполучених раневим каналом, і одне ушкодження в результаті сліпого вогнепального кульового поранення, на що вказує наявність вхідного отвору, раневий канал і застрягла в м`яких тканинах куля, підтверджена рентгенологічним дослідженням, а так само уламкового перелому середньої і нижньої третини стегнової кістки. Відсутність слідів дії додаткових чинників пострілу (опіку, впроваджених під шкіру порошинок, відбитків дульного зрізу) в області вхідного отвору на тильній поверхні правої кисті свідчить про те, що постріл був зроблений з не близької відстані. Відстань, з якої були зроблені інші постріли, встановлюються при дослідженні вилученого у потерпілого одягу. Раневий каналу в області тильної поверхні правої кисті починається вхідним отвором розташованим на її тильній поверхні в проекції основи 2 п`ясткової кістки і виходить на долонну поверхню в області підвищення 1 пальця, тобто має майже прямий напрям. Раневий канал в області лівого плеча має загальний напрям спереду назад, справа на ліво і зверху вниз. Загальний напрям раневих каналів в області правого стегна спереду назад зверху вниз і ліворуч на право. Кожне з ушкоджень в проекції лівого ліктьового суглоба у вигляді синця і садна відноситься до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження в області правої кисті з переломом 2 п`ясткових кістки не є небезпечними для життя, і відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, оскільки для повного їх загоєння потрібний термін більш ніж три тижні. Ушкодження в області лівого плеча у виді наскрізного вогнепального поранення з ушкодженням середньої третини плечової кістки згідно пункту 2.1.3 м правил визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року МОЗ України "Про розвиток і вдосконалення судово-медичної служби України" відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Вогнепальне ушкодження в області правого стегна з ушкодженнями середньої і нижньої третини стегнової кістки, що розглядаються в сукупності, згідно вищезгаданого пункту і наказу відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 124 КК України не визнав, надав суду показання, тотожні за змістом тим, які надавав у ході досудового слідства у статусі підозрюваного у порядку КПК України 1960 року (т.3 а.с.228-229), суду надав показання про те, що він з 2000 року бореться із наркопритоном і корупційною складовою, якими і його матір замовили фізично знищити, їх було двічі пограбовано, скоєно розбійний напад. З 2002 до 2007 року ОСОБА_6 було надано завдання про його вбивство та вбивство його матері. 02.04.2012 року він з матір`ю звернувся до прокуратури та МВС із заявами про замовлення вбивства. По цих заявах працівникам Роменського РВП було надано вказівки щодо розслідування їх заяв. 16.04.2012 року ОСОБА_6 проник у їх оселю, що знаходиться в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де вони проживають з матір`ю, у будівлі тоді був ремонт. ОСОБА_6 о 23:30 год. заліз до будівлі. Він почув, що хтось піднімається по сходах з чорного входу і зрозумів, що пробирається до будівлі кілька чоловік з метою його вбивства та вбивства його матері. Він чув, як розбили тимчасові двері із бокового входу, які були забиті навхрест дошками. Коли прокинувся також почув, що хтось ріже клейонку, ламає штапіки, якою вона закріплена, тому вийшов до коридору, мати його була позаду. У цей час хтось пригнув на підлогу, він включив світло, сказав стояти, але невідомий продовжував рух на нього. Бачив, що той чоловік хотів щось дістати з карману, схоже на ніж, з-за пазухи, і оскільки він не мав можливості зробити попереджувальний вистріл, тому вистрілив у руку цього чоловіка, потім по ногам, однак чоловік все ще продовжував рух на нього, лаявся і погрожував, а тому здійснив постріл йому у ліву руку. У цей час мати його вибігла на вулицю і кликала допомоги у сторонніх людей та у нього, щоб він її врятував, бо там ще було троє. Він також чув голоси інших людей. ОСОБА_6 намагався втекти через вікно, він сказав залишатись на місці, використовуючи газовий пістолет. Мати зустріла на вулиці раніше невідомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проходили повз та викликали поліцію за їх проханням. Ці свідки піднялись на 2 поверх будинку, приїхали патрульні поліції 3 особи. Він сказав, що тут є інші особи, і попросив, щоб пошукали ніж, яким ОСОБА_11 йому погрожував. Потім приїхали слідчі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , потім швидка. Поліцейські сказали, що вже дуже темно і вони продовжать слідчі дії вранці. На наступний день десь о 09 год. поліцейські вручили йому повістку за трьома статтями. Після цього у нього було проведено обшук і вилучена зброя, яку він мав на законних підставах. На нього чинили психологічний тиск, приходили з обшуком, хотіли протизаконно помістити його до психлікарні для проведення експертизи. За місцем проживання ОСОБА_6 мешкає теща, зятем якої був працівник Роменського РВП. Машина належить родичу ОСОБА_6 , вважає, що потерпілий діяв за вказівкою інших осіб. які хотіли прикрити незаконну діяльність, пов`язану з наркотиками Коли приїхали працівники поліції, то вони не звертали увагу на його вказівки, що кидають каміння у вікна, поряд було ще 3 особи, не перевіряли хто розтрощив двері, підтягнув блок, хто порізав клейонку. При цьому, не було проведено усі експертні дослідження, не брали у нього відбитки пальців, інші сліди піднігтьового вмісту також не було зроблено. З нього вимагали 30 тис. доларів хабар за те, щоб не притягували його до кримінальної відповідальності. Не є обґрунтованими доводи ОСОБА_6 про те, що він заблукав. Слідчим ОСОБА_14 не було розглянуто його доводи, що ОСОБА_6 не міг сам зробити усі дії, йому допомагали інші особи, яких поліція навіть не намагалась відшукати. Пояснення ОСОБА_6 є неспроможними, що він шукав пилораму, заблукав, а тому заліз до будинку, Він з`ясовував, що ОСОБА_6 раніше жив у м. Кременчук, на нього були відкриті кримінальні справи там, а тому той поїхав з міста. Він точно не пам`ятає, де він станом на 2012 рік працював. Він був інструктором з рукопашного бою у Роменській поліції, у 2004 році він придбав 2 гвинтівки, пройшов усі медкомісії, кожні 4 роки проходив переогляд. У ПМК-23 було право власності на будинок, там працював батько і з 1973 р. виділили їм житло. На дату здійснення нападу ОСОБА_6 становив реальну загрозу йому та його матері, діяв з умислом на залякування або вбивство за його правозахисну діяльність, а його спільники пізніше викрали ніж, яким ОСОБА_11 йому погрожував та з яким кидався на нього.
Так, не зважаючи на повне невизнання ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, винуватість останнього у повній мірі доводиться показаннями потерпілого та свідків, отриманих від них безпосередньо у ході судового розгляду у порядку, визначеному ст.ст. 352-353 КПК України, які було перевірено судом із урахуванням попередньо наданих ними показань у ході досудового слідства у порядку, визначеному КПК України 1960 року, а саме: 
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав свої показання, які він надавав у ході судового слідства у порядку КПК України 1960 року у статусі свідка та потерпілого (т. справи 3, а.с. 164-169), суду пояснив про те, що він раніше жив у м. Кременчук, після розлучення орієнтовно у 2012 р. переїхав до родичів у с. Хоминці, Роменського району, приїхав у м. Ромни, знімав квартиру по вул. Маяковського, працював у РЗТ. Так, 16.04.2012 року він ходив на вокзал і повернув по Горького, шукав пилораму та хоті дізнатись про можливість отримати роботу, однак погано знав місто та пропустив поворот на вул. Маяковського, заблукав, але побачив світло, на яке пішов. Поки ходив по місту, то він вжив алкоголь, можливо тому і заблукав. Піднявся на другий поверх будівлі через прибудову з чорного входу та постукав у вікно, затянуте плівкою. ОСОБА_3 затягнув його через вікно, кинув на підлогу, за 2 метри відійшов і вистрелив декілька разів, у кисть руки, у стегно з рушниці, а потім приставив до голови пістолет, він втратив свідомість, був у стані алкогольного сп`яніння. Він не встиг нічого пояснити ОСОБА_3 , а той нічого не питав у нього, не попереджав, а відразу почав у нього стріляти. Він тільки встиг встати і побачив ОСОБА_3 з рушницею. Перший постріл був у кисть руки, він говорив ОСОБА_3 не стріляти, що він заблукав. Потім було два постріли десь за 10 секунд у ліву ногу в районі стегна, потім у праву ногу у стегно. Він тоді впав повністю і десь за 40 секунд ОСОБА_3 підійшов до нього і сказав, що ще добавить і вистрілив у ліву руку. Було дуже боляче, але свідомість він не втрачав. Він побачив, що ОСОБА_3 прийшов із пістолетом і сказав, що добавить йому і вистрілив, але він болю не відчув. У нього з собою ніяких ножів, пістолетів не було, тільки запальничка. У коридорі, окрім ОСОБА_3 , була жінка, мати останнього, вона вийшла після пострілів і пішла вниз по сходах, говорила, що викличе поліцію. Далі заходили якісь чоловік із жінкою, підійшли до нього, але не допомагали, просто подивились, що відбувається, десь за 15 хв. він зрозумів, що старша жінка покликала сусідів. Хто саме викликав швидку та поліцію йому не відомо. Поліції ОСОБА_3 говорив, що стріляв з гвинтівки, яка зареєстрована. Його знесли на носилках у швидку, там першу допомогу надали. У медичній картці повідомив неправдиві дані про особу, не пам`ятає яке прізвище назвав. Був у стані шоку, розгублений, чому вказав чуже прізвище не знає. Він був у лікарні десь чотири місяці, стан здоров`я після цього повністю не відновився, права нога стала коротша на 2,5 см, він кульгає. Після цих подій з ОСОБА_3 , окрім судових засідань, ніде не зустрічався. 
- показаннями свідка ОСОБА_7 , які за змістом є тотожними тим показам свідка, що було надано останньою у ході досудового слідства у порядку КПК України 1960 року (т.3 а.с. 173), яка в судовому засіданні пояснила про те, що 16.04.2012 року ОСОБА_6 проник у їх дім з чорного входу, що знаходиться в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де вони проживають з сином. Станіслав вистрелив у потерпілого з гвинтівки, дозвіл на яку був. ОСОБА_6 піднявся по сходах з чорного входу, пошкодив тимчасові двері, розрізав клейонку на вікні, син вийшов, говорив тому стояти, але ОСОБА_6 продовжував рух, хотів щось дістати з карману, а тому син вистрілив у руку, потім по ногам. Вона вибігла на вулицю і кликала на допомогу, там йшли чоловік з жінкою, які підійшли, викликали поліцію, пішли разом з нею. Приїхала поліція, швидка, забрали ОСОБА_6 . Вважає, що дії потерплого були умисними, він хотів здійснити збройний напад на неї та її сина. У нього були ніж та палиця, якими він погрожував їй та сину, а поліцейські умисно приховали речові докази, бо діяли із ОСОБА_11 за попередньою змовою. 
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який підтримав свої показання, надані ним у ході судового слідства у порядку КПК України 1960 року у статусі свідка (т. справи 3, а.с. 172)який в судовому засіданні пояснив про те, що 16.04.2012 року десь близько 23 години вони з дружиною повертались додому із гостей, йшли по вул. Горького і в цей час вибігла жінка з будинку, просила про допомогу. Він чув хлопок, схожий на вистріл. Вони піднялись на 2 поверх будинку, де побачили на підлозі людину, як їм пояснили, яка залізла у квартиру. Поліцію викликали ще внизу. Потім приїхала поліція, швидка, їх допитали. До 2011 року у тій місцевості не був. У будівлі велись ремонтні роботи, там стояли ліса зі сторони, де залазив чоловік, була прорізана клейонка. Він думає, що той чоловік заліз до будівлі по лісам. Хлопок чув вже коли вибігла жінка, вони з дружиною йшли повільно. Було темно, жінка була боса, просила про допомогу, що напали і в цей час почули хлопок, постріл, тоді і викликали поліцію. Вони всі разом зайшли по сходах на 2 поверх, був ремонт. У кінці коридору був стіл перевернутий, а там напівлежачи знаходився невідомий чоловік. У нього було поранення і кров на джинсовій курточці, чи були двері не пам`ятає, були якісь будівельні матеріали. Коридор був десь 8-10 м, світло точно було на сходах, з правої сторони були кімнати з дверима. Від вікна, що проник, була кімната ОСОБА_7 . Бачив у суді ОСОБА_6 , це був той чоловік, що проліз. Бачив кров на руці ОСОБА_6 , на джинсовій куртці у районі ліктя. ОСОБА_6 був у свідомості, стогнав від болю, біля нього нічого не бачив, нікого більше не було. У коридорі бачив ОСОБА_3 , який говорив, щоб проходили, подивились на злодія, який заліз. У руках у ОСОБА_3 зброї не бачив і поряд з ним теж. На ОСОБА_3 не бачив крові, тілесних ушкоджень. Всі були у коридорі до приїзду поліції. У той час ОСОБА_3 розповідав про одну особу, інших осіб не було ні на вулиці, ні у приміщенні, ні він, ні його мати про них не казали. При ньому ОСОБА_3 не стріляв, зброї у нього не було. Поліція приїхала швидко, десь за 5 хв., і швидка також. Були там поки не опитала поліція, огляд робили при них, біля вікна був стіл, за 2 метри був ОСОБА_6 . Коли роздивились слідчі, то говорили, що клейонка була розрізана, бо вона цупка, розрізана збоку. ОСОБА_3 був присутнім, інших жителів не було, не знає чи поліція записувала дані ОСОБА_6 , поліцейський-дівчина з ним розмовляла. Не пам`ятає чи був експерт, з боку бачив ліса, розбитих дверей не бачив. На місці події пробули десь годину приблизно. Хто саме викликав швидку не знає, обшук ОСОБА_6 не бачив, від повороту на вул..Маяковського до будинку десь 50 метрів, ОСОБА_7 була налякана, допит сусідів не бачив, ОСОБА_16 не пам`ятає та не знає хто це. 
- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка підтримала свої показання, що надавала у ході судового слідства у порядку КПК України 1960 року у статусі свідка (т. справи 3, а.с. 171) яка в судовому засіданні пояснила про те, що 16.04.2012 року вони йшли з чоловіком ОСОБА_15 додому по АДРЕСА_4 , ввечері десь після 21 години. Вибігла з будинку літня жінка у домашньому одязі і просила про допомогу, щоб вони викликали поліцію, щось кричала про те, що хтось заліз до хати. Її чоловік подзвонив в поліцію. На вулиці було темно, біля ОСОБА_18 нікого поряд не було. Це був двоповерховий будинок, робились ремонтні роботи, там було темно та погане освітлення на вулиці та в будинку, пам`ятає, що лежала цегла. Вона заходила у будинок через передній вхід, чи був зачинений не пам`ятає. Вони піднялись на 2 поверх, у коридорі виглядало як у гуртожитку, бачила потерпілого, який лежав біля столу, зрозуміла, що його підстрелили, тримався за ногу. ОСОБА_3 там був, ходив злий, що залізли до їх житла через вікно. На вікні була клейонка, бо був ремонт, що за вікном було не пам`ятає, отвір у клейонці не бачила. ОСОБА_3 ходив по коридору з поліцією, освітлення у коридорі та на сходах було погане, не пам`ятає хто викликав швидку. Працівники поліції приїхали десь через 15 хв., відібрали пояснення у неї та чоловіка, вони підписали протоколи, десь були 1,5-2 години на місці події, не знає чи був експерт, ОСОБА_19 вона не знає, не помітила, щоб була відео чи фото зйомка поліцією, не бачила, щоб потерпілого обшукувала поліція, який лежав десь за 1 метр від вікна, біля столу. Ці події вона пам`ятає погано, бо спливло багато часу. При цьому ОСОБА_3 не говорив, що стріляв у ОСОБА_6 , зброю у ОСОБА_3 не бачила, до цього ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не знала, інших людей поряд із будинком не бачила, на вулиці вони були самі, пострілів також не чула. Слідчі усе обдивлялись, щось шукали, писали протокол і фотографували. 
- показаннями свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив про те, що 16.04.2012 року він у складі чергової групи з напарником приїхали на виклик до будинку по вул.Горького, де був ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 там лежав на підлозі у загальному коридорі. Вони викликали слідчо-оперативну групу з Роменського відділу поліції та стежили, щоб зберегти обстановку місця події непорушеною. У ОСОБА_3 були відібрані пояснення, який нічого не говорив про ніж у потерпілого. Здійснили попередній огляд місця події, ножа ніякого не бачили, в будинку і біля будівлі нікого не було. Потерпілий лежав за столиком, вони його виймали з-за нього. У ОСОБА_3 була гвинтівка ТОЗ 99, дозвіл на зброю. 
- показаннями свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив про те, що він був учасником огляду місця події, яка відбулась 16.04.2012 р. по вул.Горького у м.Ромни. При цьому, він вказав, що змиви не брав, брались зразки плівки, відбитки, загалом як спеціаліст здійснював дії за вказівкою слідчого ОСОБА_13 . На місці події, коли він приїхав ОСОБА_6 не було, відбувалася фотофіксація, фіксація слідів і вилучення речових доказів. Оглядом місця події і вилученням речових доказів керують слідчі. Як спеціаліст-криміналіст слідчий ОСОБА_24 приїхала після 24 год. ночі, у той день було одночасно три пригоди. Він фотографував місце події, були поняті при огляді, ОСОБА_6 не було на місці, був ОСОБА_3 чи його мати, працівники поліції. Сфотографував те, що встиг, бо ОСОБА_3 вимагав припинити слідчі дії, бо вже був час відпочивати, зброю не вилучили у останнього, бо ОСОБА_3 закрив зброю у сейфі і не дав її оглядати. ОСОБА_3 тоді розповідав, що вони відпочивали, почув, що хтось лізе у вікно, ОСОБА_3 вистрелив з рушниці та поранив потерплого, освітлення у коридорі було погане, відбувались ремонтні роботи, знаходились будівельні матеріали, інших жильців у будівлі не бачив. Кулі лежали майже під вікном, коридор був десь метрів 10, а у кінці – вікно, знаходилась квартира матері ближче до вікна, а ОСОБА_3 – десь посередині. ОСОБА_3 говорив, що у потерпілого був ніж, він його шукав, але не знайшов, його ніде не було, Слідча дія – огляд місця події - не була завершена, оскільки ОСОБА_3 , посилаючись на пізній час, не дав можливості її звершити, а тому він такий протокол не підписував. На наступний день він на місце події не виїздив щоб завершити слідчу дію, оскільки була не його зміна чергування, інших вказівок він не отримував. 
- показаннями свідка ОСОБА_25 , який в судовому засіданні пояснив про те, що влітку-восени десь 5 років тому або більше, точно не пам`ятає за спливом часу, він з напарником у складі чергового патруля приїхали на виклик по вул.Горького, де був ОСОБА_3 , який пояснив, що відбулось. Він відібрав пояснення від ОСОБА_3 , також з-під вікна дістали потерпілого, останній нічого йому не повідомляв, не знає чи ОСОБА_13 спілкувалась з потерпілим, не пам`ятає чи викликав швидку, ОСОБА_26 йому не відомий, з торця будинку чи помітив чи були дерев`яні сходи, бачив лише ремонтне сміття. У своїх поясненнях ОСОБА_3 нічого не говорив йому про ніж у потерпілого, слідча ОСОБА_13 не давала йому вказівок, він не пам`ятає чи давали вказівку шукати ніж, вони до приїзду СОГ забезпечували схоронність місця події, він сам ходив до чорного входу, але чи піднімався не пам`ятає. Не помітив чи експерт ОСОБА_27 піднімався по сходах, вони з напарником оглядали потерпілого, проводили поверхневий огляд, допомагали медикам підняти потерпілого, погрузити в швидку. Він не був присутнім, коли ОСОБА_13 брала пояснення у потерпілого. Шуму він не чув, ні свисту, ні стукіт каменів у вікнах, біля будівлі нікого із сторонніх осіб не було. Потерпілий лежав за столиком, вони його виймали з-за нього. Карабіна у ОСОБА_3 не бачив, була гвинтівка ТОЗ 99, дозвіл на зброю. Не пам`ятає чи були поняті на вулиці або на 2 поверсі будинку. Хто саме встановлював особу потерпілого йому не відомо, він не має перевіряти особу. Які саме слідчі дії робили ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , він не пам`ятає. ОСОБА_28 йому не відомий, освітлення поряд з будинком було погане. 
- показаннями свідка ОСОБА_29 , яка підтримала свої показання, що надавала у ході судового слідства у порядку КПК України 1960 року у статусі свідка (т. справи 3, а.с. 175) яка в судовому засіданні пояснила про те, що вона 16.04.2012 року здійснювала слідчі дії по виклику відносно події в м. Ромни по вул. Горького, 260, разом з експертом та іншими працівниками поліції. У ОСОБА_3 було вилучено зброю, при огляді місця події ніяких ножів не було знайдено у ОСОБА_6 , сторонніх осіб, крім понятих не було, здійснили всі необхідні допити та провели всі слідчі дії, більш точно вже не пам`ятає за спливом років. 
Також винуватість ОСОБА_3 у повній мірі підтверджується доказами з матеріалів кримінального провадження, які судом було безпосередньо досліджено у судовому засіданні у порядку, визначеному КПК України 1960 року, а саме:
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 16.04.2012 р., в якій зазначено, що невстановлена особа проникла до квартири заявниці ОСОБА_7 ;
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 17.04.2012 р., в якій зазначено, що до Роменської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями госпіталізовано ОСОБА_30 , 1969 р.н., АДРЕСА_6 ;
- протоколом усної заяви від 17.04.2012 р. від ОСОБА_6 , в якій зазначено, що 16.04.2012 р. близько 23 год. в АДРЕСА_4 , невідомий йому чоловік наніс вогнепальне пошкодження з предмету, схожого на гвинтівку;
- рапортом слідчого СВ Роменського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_31 від 04.05.2012 р., згідно якого в ході проведення судово-медичної експертизи було встановлено, що в ході спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 шляхом проведення пострілів ОСОБА_6 з гвинтівки ТОЗ 99;
- рапортом о/у СКР Роменського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_32 від 14.06.2012 р., відповідно до якого при проведенні обшуку за місцем проживання гр. ОСОБА_3 , 1969 р.н., за адресою: АДРЕСА_7 , в останнього було вилучено пістолет «ПГШ-790» № НОМЕР_3 ;
- протоколом огляду місця події від 17.04.2012 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого за участю спеціалістів та понятих було оглянуто місце події за адресою: АДРЕСА_4 , зафіксовано обстановку поряд із будівлею та внутрішню обстановку коридору 2 поверху будівлі та розташування слідів, бризок крові на різних поверхнях тощо;
- протоколом огляду місця події від 17.04.2012 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого за участю понятих було оглянуто чоловічий одяг в приймальному відділенні Роменської ЦРЛ, зафіксовано сліди від пострілів та кров на верхньому одязі;
- протоколом обшуку від 25.04.2012 р., з фототаблицею до нього, проведеного за участю понятих в кімнаті, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , в ході якого за місцем проживання ОСОБА_3 виявлені зброя, набої до неї, меч, дозволи на зброю;
- висновком експерта № 70 від 01.06.2012 р., згідно якого представлений на дослідження карабін, вилучений при ОМП у гр. ОСОБА_3 , який скоїв постріл у гр. ОСОБА_6 , в АДРЕСА_7 , 16.04.2012 р. – є нарізною вогнепальною зброєю-самозарядним мисливським карабіном «ТОЗ-99», № НОМЕР_4 , калібру 5,6 мм, 1999 р.в.; даний карабін виготовлений заводським способом; наданий на дослідження карабін придатний для стрільби малокаліберними патронами, кільцевого запалення, калібру 5,6 мм; представлені на дослідження три гільзи, вилучені при ОМП 17.04.2012 р., і надані на дослідження є компонентами патронів, кільцевого запалення, калібру 5,6 мм до нарізної спортивної і промислово-мисливської вогнепальної зброї, калібру 5,6 мм і бойовими припасами не є; відповісти на питання: «Чи відстріляні три гільзи, які вилучені під час ОМП 17.04.2012 р. зі зброї, яка надана на дослідження?», не є можливим по причинам, викладених в дослідницькій частині висновку експерта; представлені на дослідження, а саме: двадцять два патрони, з числа вилучених у гр. ОСОБА_3 , і наданих на дослідження є гвинтівочними мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм з експансивною кулею, які є бойовими припасами до нарізної промислово-мисливської вогнепальної зброї, калібру 5,6 мм, дані патрони виготовлені заводським способом; п`ятдесят три патрони, з числа вилучених у гр. ОСОБА_3 , і наданих на дослідження є гвинтівочними патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, вогнепальної зброї, калібру 5,6 мм, дані патрони виготовлені заводським способом; представлені на дослідження патрони придатні для стрільби;
- висновком експерта № 69 від 30.05.2012 р., згідно якого представлений на дослідження пістолет «ПГШ-790», № НОМЕР_3 , вилучений при ОМП у гр. ОСОБА_3 , який скоїв постріл у гр. ОСОБА_6 , в АДРЕСА_7 , 16.04.2012р. являється ручною вогнепальною зброєю-виготовленим шляхом заміни штатної втулки з перетинкою та стопорним кільцем на нештатну втулку без стопорного кільця та перетинки газо-шумового пістолета «ПГШ 790», № НОМЕР_3 кал. 9 mm P.A. виробництва СП «Шмайсер» (Україна), конструкція якого дозволяє здійснювати постріли шумовими патронами калібру 9 мм з використанням снарядів, що заряджаються окремо від патрону; наданий        на дослідження пістолет придатний для проведення пострілів патронами, які складаються з шумових патронів, калібру 9мм., та свинцевих куль діаметром до 7 мм; на представленому на дослідження пістолеті є наступні маркувальні позначення, а саме: на лівому боці кожух-затвора-маркувальне позначення заводавиготовника-«SCHMEISSER», на правому боці затвору маркувальне позначення-калібру зброї та моделі зброї – «Ка1. 9 mm P.A. Knall ПГШ 790»; на рамці з лівої сторони-заводського номеру-« НОМЕР_3 »; представлена на дослідження одна гільза, вилучена при ОМП-є складовою частиною газового патрону до газової зброї /пістолетів/ калібру 9 мм, і бойовим припасом не є; відповісти на питання: «Чи відстріляна одна гільза, яка вилучена під час ОМП 17.04.2012р, зі зброї, яка надана на дослідження?, не є можливим по причинам, викладеним в дослідницькій частині висновку експерта; представлені на дослідження, а саме: чотирнадцять патронів, з числа вилучених у гр. ОСОБА_33 -є травматичними патронами, калібру 9 мм, спорядженими гумовою кулею і бойовими припасами не є, дані патрони виготовлені заводським способом; одна гільза, з числа патронів, вилучених у гр. ОСОБА_33 -є складовою частиною газового патрону до газової зброї /пістолетів/ калібру 9мм, і бойовими припасами не є; представлені на дослідження патрони придатні для стрільби;
- висновком експерта № 68 від 03.06.2012 р., згідно якого представлені на дослідження дві кулі, вилучені при ОМП 17.04.2012 р., і надані на дослідження є компонентами патронів, кільцевого запалення, калібру 5,6 мм до нарізної спортивної і промислово-мисливської вогнепальної зброї, калібру 5,6 мм, і бойовими припасами не є; причиною деформації наданих на дослідження куль є влучення їх в перешкоду; відповісти на питання: «Чи не вистелені представлені на дослідження дві кулі, вилучені при ОМП 17.04.2012 р., з мисливського карабіну «ТОЗ-99», № НОМЕР_4 , калібру 5,6 мм, 1999 р.в., вилученого при ОМП у гр. ОСОБА_3 , який скоїв постріл у гр. ОСОБА_6 , в АДРЕСА_7 , 16.04.2012 р.?», не є можливим по причинам, викладеним в дослідницькій частині висновку експерта; відповісти на питання: «Чи не складали до пострілу кулі та гільзи, представлені на дослідження один патрон?», не є можливим по причинам, викладеним в дослідницькій частині висновку експерта;
- протоколом огляду від 13.06.2012 р., проведеного за участю понятих у приміщенні каб. № 5 Роменського МВ речових доказів (стрілецької зброї та набоїв до неї тощо), визнаних та приєднаних до справи у якості речових доказів постановою слідчого від 13.06.2012 р.;
- висновком експерта № 10 від 18.05.2012 р., відповідно до якого з наданої на дослідження гвинтівки ТОЗ-99 № НОМЕР_2 після останньої чистки та змащування проводилися постріли;
- постановою про призначення судово-медичної експертизи від 20.04.2012 р.;
- висновком експерта № 210 від 20.04.2012 р., згідно якого відповідно до оригінала історії хвороби № 4773/279 травматологічного відділення Роменської ЦРЛ ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні з 17.04.2012 р. з діагнозом: Оскольчатий вогнепальний перелом середньої третини правого стегна зі зміщенням. Вогнепальне поранення правої кисті, лівого плеча із пошкодженням променевого нерва. По часу ушкодження можуть відповідати 16.04.2012 року, що підтверджується даними судово-медичного огляду від 20.04.2012 року та меддокументації. Пошкодження у проекції лівого ліктьового суглоба у вигляді синця та садна могли утворитися від дії тупого твердого предмета (Предметів) з обмеженою контактною поверхнею. Наявність вхідного та вихідного отворів на тильній поверхні правої кисті з`єднаних рановим каналом з пошкодженням 2 п`ясткової кістки свідчить про те, що вони могли утворитися внаслідок вогнепального наскрізного кульового поранення. Ушкодження в області лівого плеча утворилися так само від дії наскрізного вогнепального кульового поранення, на що вказує наявність вхідного та вихідного ранових отворів з`єднаних рановим каналом із пошкодженням середньої третини плечової кістки. Одне з ушкоджень у галузі правого стегна утворилося на місці наскрізного вогнепального кульового поранення, на що вказує наявність вхідного та вихідного отворів, з`єднаних рановим каналом, та одне пошкодження внаслідок сліпого вогнепального кульового поранення, на що вказує наявність вхідного отвору, ранового каналу і кулею, що застрягла в м`яких тканинах, підтвердженої рентгенологічним дослідженням, а так ж оскольчатого перелому середньої та нижньої третини стегнової кістки. Відсутність слідів дії додаткових факторів пострілу (опіку, впроваджених під шкіру порошинок, відбитків дульного зрізу) в області вхідного отвору на тильній поверхні правого пензля свідчить про те, що постріл був зроблений з не близької відстані, відстані, з яких були зроблено інші постріли, встановлюються при дослідженні вилученої з потерпілого одягу. Кожне з ушкоджень у проекції лівого ліктьового суглоба у вигляді синця і садна відноситься до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження в області правого пензля з переломом 2 п`ясткової кістки не є небезпечними для життя, і відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, тому що для повного загоєння їх необхідний термін понад 3 тижні. Ушкодження в області лівого плеча у вигляді наскрізного вогнепального поранення з пошкодженням середньої третини плечової кістки згідно з пунктом 2.1.3 м правил визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення служби судово-медичної діяльності» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Вогнепальне ушкодження в області правого стегна з ушкодженнями середньої та нижньої третини стегнової кістки, що розглядаються в сукупності, згідно з вищевказаним пунктом та наказом відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;
- постановою про призначення судово-медичної експертизи від 18.04.2012 р.;
- висновком експерта № 221 від 25.04.2012 р., згідно якого при судово-медичній експертизі 25.04.2012 р. у гр. ОСОБА_3 , 1969 р.н., тілесних ушкоджень не виявлено;
- постановою про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 05.06.2012 р.;
- висновком експерта № 301 від 14.06.2012 р., відповідно до якого всі ушкодження у гр. ОСОБА_6 не могли утворитися від дій, продемонстрованих гр. ОСОБА_3 під час відтворення обстановки і обставин події, так як в області правого стегна було виявлено два вогнепальних поранення, а не одне, в області лівої ноги і в проекції лівої ключиці вогнепальних пошкоджень взагалі не було виявлено, зате було виявлено наскрізне вогнепальне поранення лівого плеча;
- постановою від 20.04.2012 р. про виїмку кулі, вилученої в ході хірургічної операції в операційній Роменської ЦРЛ з тіла потерпілого ОСОБА_6 ;
- постановою від 18.04.2012 р. про визнання ОСОБА_6 потерпілим по даній справі;
- протоколом відтворення обстановки і обставин події від 22.05.2012 р. з фототаблицею до нього, проведеного за участю понятих, спеціаліста, ОСОБА_3 за місцем його проживання – АДРЕСА_4 , де останній на місці події вказав, які дії ним було вчинено при проникнення за місцем його проживання ОСОБА_6 , зокрема щодо черговості виконаних ним дії;
- карткою-заявою № 253, в якій видано дозвіл № 253 на зберігання зброї газового пістолету ПГШ-790 № НОМЕР_3 2003 р. ОСОБА_3 ;
- дозволом № 83, виданим 27.05.2004 р. на зброю – гвинтівку (нарізну) ТОЗ-99 ОСОБА_3 ;
- дозволом № 253, виданим 07.02.2004 р. на зброю – пістолет (газовий) ПГШ-790 ОСОБА_3 ;
- дозволами, виданими 07.02.2007 р. та 27.05.2007 р., на право зберігання, носіння газового пістолету ПГШ-790 № НОМЕР_3 , мисливську гвинтівку ТОЗ-99 № НОМЕР_2 ОСОБА_3 ;
- копією протоколу обшуку від 25.04.2012 р., складеного за участю понятих та ОСОБА_3 в кімнаті, що розміщена за адресою: АДРЕСА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено зброю, боєприпаси, меч та ніж, схожий на кинджал, а також дозволи на зброю;
- журналом виклику швидкої допомоги від 16.04.2012 р. № 3865, відповідно до якого було зафіксовано виїзд бригади швидкої допомоги за адресою: АДРЕСА_4 з приводу вогнепального поранення;
- копією картки виклику ШМД від 16.04.2012 р., копією карти виїзду ШМД від 16.04.2012 р. 
При цьому суд, надаючи оцінку вищенаведеним доказам, керується вимогами КПК України 1960 року, яким було врегульовано порядок провадження у кримінальних справах до 19 листопада 2012 р. З 20 листопада 2012 р. в дію вступив новий Кримінальний процесуальний кодекс України 2012 року, який є нині чинним.
Стаття 4 КПК України (в редакції 1960 року) передбачала, що суд, прокурор, слідчий і орган дізнання зобов`язані в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину, вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення події злочину, осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання.
Відповідно до пунктів 7,8,10 РозділуXI Перехідних положень КПК України (в редакції закону станом на 20.11.2012), оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності. Після набрання чинності цим Кодексом оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії здійснюються згідно з положеннями Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність"та положеннями цього Кодексу.
Допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.
Кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу.
Після набрання чинності КПК України 2012 року, слідчі та процесуальні дії у даному кримінальному провадженні, зокрема після направлення справи для проведення додаткового розслідування, здійснювалися органом досудового розслідування вже згідно положень КПК 2012 року, а тому суд таким доказам надає оцінку у порядку, визначеному чинним кримінальним процесуальним законом.
Таким чином, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також у повній мірі підтверджується матеріалами кримінального провадження, які судом було безпосередньо досліджено у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст.ст. 357, 358, 359 КПК України, а саме :
- витягом з ЄРДР від 12.08.2016 року, згідно якого було внесено відомості за №12016200100000950, щодо вчиненням ОСОБА_3 шляхом застосування мисливської нарізної гвинтівки помилково вважаючи дії ОСОБА_6 , як суспільно-небезпечне посягання, перебуваючи у стані уявної оборони, явно вийшов за межі захисту та спричинив ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень, та попередньо кваліфіковано такі дії за ст.124 КК України
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2016 року, проведеного у присутності понятих із застосуванням відеозапису, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 у присутності понятих, за адресою: АДРЕСА_4 , продемонстрував події, які мали місце 16.04.2012 р., а саме щодо способу потрапляння на 2 поверх жилої будівлі, а також дій, що було здійснено ОСОБА_3 відносно нього;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.09.2016 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 у присутності понятих, у приміщенні Роменського ВП, продемонстрував події, які мали місце 16.04.2012 р., а саме його приблизне місцезнаходження у коридорі 2 поверху будівлі по АДРЕСА_4 , відстань, на якій від нього знаходився ОСОБА_3 , його дії та положення у приміщенні після нанесення йому ОСОБА_3 вогнепальних поранень тощо;
- висновком експерта № 380 від 19.09.2016 року, відповідно до якого визначено, що характер та локалізація тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_6 не виключають можливості виникнення їх при обставинах, продемонстрованих ним під час слідчого експерименту;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2017 року, з фототаблицею та планом-схемою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 у присутності понятих, за адресою: АДРЕСА_4 , продемонструвала події, які мали місце вночі 16.04.2012 р.;
- протоколом огляду місця події від 30.03.2017 року, з фототаблицею та планом-схемою до нього, відповідно до якого за участю понятих було оглянуто ділянку місцевості, розташовану на перехресті вулиць Горького та Маяковського в м. Ромни, де знаходиться будинок № 262 по вул. Горького в м. Ромни та зафіксовано зовнішню обстановку, розташування будівель та відстань до будинку по АДРЕСА_4 від перетину вулиць ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2017 року, з відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_3 у присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 , продемонстрував події, які мали місце 16.04.2012 р.
Аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дає суду прийти до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом, і його дії вірно кваліфіковано за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.
При цьому, судом враховано, що проведено повне досудове розслідування, виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).
Оцінюючи позицію обвинуваченого щодо здійснення ним дій у стані необхідної оборони та, на його думку, щодо існування обґрунтованої необхідності у захисті себе та своєї матері він незаконного посягання на приватну власність, а також на життя та здоров`я, судом відзначається наступне. 
Так, відповідно до ст. 124 КК України, кримінальна відповідальність передбачена за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
За змістом ч. 5 ст. 36 КК України, не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. 
При цьому для вирішення питання про відсутність чи наявність стану необхідної оборони, перевищення її меж, у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, необхідно здійснювати порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання і акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, а також перевірити наявність чи відсутність обставин, передбачених ч. 5 ст. 36 КК України.
Так, як стверджував у судовому засіданні обвинувачений, у нього був відсутній умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , оскільки потерпілий протиправно намагався проникнути до житла за місцем його проживання, погрожуючи застосуванням по відношенню до нього насильства та маючи при собі ніж, а тому такі дії він сприймав як реальну загрозу по відношенню до себе та діяв в стані необхідної оборони.
У ході досудового розслідування, а надалі і під час судового розгляду було встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 дійсно у квітні 2012 року у нічний час здійснив проникнення на 2 поверх будинку по АДРЕСА_4 , при цьому у цей час він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що сторонами процесу не заперечується.
У той же час жоден свідок у кримінальному провадженні, окрім матері обвинуваченого, не повідомляв про те, що будучи присутнім на місці події, яка відбулась 16.04.12 р., він би бачив будь-який предмет колюче-ріжучого спрямування, палиці, іншого знаряддя, яким можна нанести тілесні ушкодження, який би міг становити реальну або уявну загрозу безпосередньо обвинуваченому або його матері, а також щодо дій потерпілого ОСОБА_6 у складі групи осіб, однак такі твердження обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 неодноразово перевірялись.
Так, оцінюючи невідповідність тяжкої шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_6 , ступеню небезпечності його посягання та існуючій обстановці захисту, суд приходить до висновку про невідповідність дій ОСОБА_3 , які не були очевидно необхідними, зокрема щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому. 
Вбачається, що потерпілий, будучи пораненим обвинуваченим із вогнепальної зброї у кисть правої руки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи фізичної переваги над обвинуваченим, не робив спроб чинити фізичний опір або залишити місце події, не мав при собі зброї, ножів або інших засобів, однак ОСОБА_3 продовжив наносити йому постріли у область ніг, таким чином здійснивши дії з метою позбавлення потерпілого можливості пересуватись, а згодом, коли потерпілий впав на підлогу, наніс вогнепальне поранення у ліве плече, маючи при цьому можливість відвернути чи припинити посягання потерпілого із заподіянням явно меншої шкоди, об`єктивно усвідомлюючи наявність такої можливості, зокрема будучи особою, яка володіє навичками рукопашного бою та використання вогнепальної зброї, маючи фізичну перевагу над потерпілим тощо.
При цьому, співставляючи встановлені обставини із диспозицією ч.5 ст. 36 КК України, суд приходить до висновку, що у ході судового розгляду не було встановлено у обвинуваченого ОСОБА_3 жодної з підстав для спеціального виду необхідної оборони, що має становити наявність хоча б одного із таких посягань, а саме: 1) напад озброєної особи, або 2) напад групи осіб, або 3) протиправне на¬сильницьке вторгнення в житло чи інше приміщення. За наведених обставин не можна вважати дії ОСОБА_3 такими, що були здійснені у межах необхідної оборони. 
З наведеного вбачається, що було проведено ретельну перевірку доводів обвинуваченого про наявність підстав для постановлення виправдувального вироку, які свого підтвердження у ході проведеного досудового розслідування, а також і у ході судового розгляду – не віднайшли та спростовуються дослідженими судом матеріалами у кримінальному провадженні у їх сукупності.
У той же час докази, які долучені прокурором на обґрунтування позиції обвинувачення, а саме: постанова про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 17.04.2012 р., пояснення начальнику Роменського МВ УМВС України в Сумській області гр. ОСОБА_3 від 17.04.2012 р.; пояснення начальнику Роменського МВ УМВС України в Сумській області гр. ОСОБА_6 від 17.04.2012 р.; пояснення начальнику Роменського МВ УМВС України в Сумській області гр. ОСОБА_7 від 17.04.2012 р.; пояснення начальнику Роменського МВ УМВС України в Сумській області гр. ОСОБА_15 від 17.04.2012 р.; пояснення начальнику Роменського МВ УМВС України в Сумській області гр. ОСОБА_17 від 17.04.2012 р.; протокол вручення постанови про порушення кримінальної справи від 18.04.2012 р. ОСОБА_3 , протокол вручення постанови про порушення кримінальної справи від 18.04.2012 р. ОСОБА_6 , постанова про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 07.05.2012 р., протокол вручення постанови про порушення кримінальної справи від 07.05.2012 р. ОСОБА_6 , постанова про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 14.06.2012 р., протокол вручення постанови про порушення кримінальної справи від 15.06.2012 р. ОСОБА_3 , постанова про об`єднання кримінальних справ до одного провадження від 14.06.2012 р., наказ Роменського МВ УМВС України в Сумській області № 120 від 21.05.2012 р. про створення слідчо-оперативної групи для розслідування злочину, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.06.2012 р., постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 12.06.2012 р., постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.06.2012 р., доручення в порядку ст. 114 КПК України слідчого СВ Роменського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_31 № 12739 від 01.06.2012 р., рапорт ст. о/у СКР Роменського МВ УМВС України в Сумській області від 03.06.2012 р., постанова про притягнення як обвинуваченого від 15.06.2012 р., протокол про пред`явлення обвинувачення, роз`яснення його суті, та вручення копії постанови про притягнення як обвинувачення від 15.06.2012 р., акт повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 51 від 11.02.2013 р., акт № 34/8652 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 10.05.2013 р., постанова про призначення судово-балістичної експертизи від 10.05.2012р.; постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 13.06.2012 р.; постанова про призначення судово-балістичної експертизи від 10.05.2012р.; постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 13.06.2012 р.; постанова про призначення судово-балістичної експертизи від 10.05.2012р.; постанова про призначення хімічної експертизи від 10.05.2012 р.; постанова про призначення судово-дактилоскопічної експертизи від 18.05.2012 р.; висновок експерта № 73 від 31.05.2012 р., постанова про призначення експертизи холодної зброї від 04.05.2012 р.; висновок експерта № 67 від 18.05.2012 р., постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 17.05.2012 р.; постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 13.06.2012 р.; постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів від 13.06.2012 р.; постанова про призначення амбулаторної психолого-психіатричної експертизи від 24.04.2012 р.; акт № 30 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 03.05.2012 р., том справи №4 (за виключенням а.с. 18-19 та 38-39), томи справи за №№5, 6 та 7, том справи№8 (за виключенням а.с. 37-67, 75-76, 214-216, 220-225), судом визнано як такі, що прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні з огляду на вимоги ст. 64-65 КПК України 1960 року та ст.ст. 84,85 та 91 КПК України, а також не доводять суду існування інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. 
Призначаючи покарання обвинуваченому суд бере до уваги, що вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до частин 1 та 2статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цьогоКодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 року у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" розяснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У зв`язку із зазначеним, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за ст. 12 КК України (станом на 16.04.2012 р.) кваліфікувалось як злочин невеликої тяжкості та станом на дату судового розгляду за ступенем тяжкості (з огляду на максимальний розмір покарання, що передбачався на 16.04.2012 р.) може бути віднесене до кримінального проступку, обставини його вчинення, умисний протиправний характер діяння, форму й ступінь вини ОСОБА_3 , мотивацію даного кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Зокрема, судом враховано, що обвинувачений є раніше не судимим, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, офіційно не працевлаштований, займається громадською діяльністю.
Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_3 - судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ст. 124 КК України у редакції Закону України від 17.01.2012 р. № 4025-VI, з огляду на вимоги ст.ст.4-5 КК України, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, рекомендаціям, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому у ході судового розгляду обвинуваченому було роз`яснено суть обвинувачення, існування підстав для звільнення від кримінальної відповідальності навіть при повному невизнанні сво\ї вини та право заперечувати проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності за ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину свою не визнав у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, заперечував проти закриття кримінального провадження згідно ст. 49 КК України. 
Так, згідно зі статтями 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
Верховний Суд у Постанові від 12.11.2019 №566/554/16-к вказав, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону України від 17.01.2012 р. № 4025-VI) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 16.04.2012 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України, відомості про яке внесено 12.08.2016 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12016200100000950, а відтак на час ухвалення вироку сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Як вбачається із наявної в матеріалах справи інформації, ОСОБА_3 раніше не судимий, за час судового розгляду нових кримінальних правопорушень не вчинив, від досудового слідства або суду не переховувався та у розшук не оголошувався. Відтак, перебіг трирічного строку давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України, не переривався та сплинув на час ухвалення вироку.
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від призначеного покарання у виді обмеження волі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені ст. 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати у розмірі 3633,72 грн., пов`язані із проведенням судово-балістичної, хімічної, судово-дактилоскопічної експертиз, експертизи холодної зброї.
Питання про речові докази судом вирішується у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 395 КПК України, пунктами 7, 8, 10 Розділу XI Перехідних положень КПК України (в редакції закону станом на 20.11.2012), суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання за ст. 124 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Речові докази:
-        металевий тампон з вмістом каналу ствола ТОЗ-99, що приєднаний до матеріалів кримінальної справи залишити на зберігання в матеріалах кримінальної справи;
-        пістолет ПГШ-790, номер НОМЕР_3 , калібру 9 мм з металевою сквозною втулкою з металевою насадкою, металева захисна перетинка та металевий штифт, карабін ТОЗ-99, номер НОМЕР_4 , калібру 5,6 мм, 9 травматичних патронів калібру 9 мм, 4 газові патрони калібру 9 мм, 20 гільз патронів калібру 5,6 мм, картонна коробка з пістолетом ПГШ-790, номер НОМЕР_3 , калібру 9 мм з металевою сквозною втулкою з металевою насадкою, йоршик для чистки зброї, та полімерним пакетом з металевою захисною перетинкою та металевим штифтом, пакет з 55 патронами калібру 5,6 мм та 20 гільзами патронів калібру 5,6 мм, полімерний прозорий пакет з 9 травматичним і 4 газовими патронами калібру 9 мм, 2 гільзами травматичним патронів та 2 гільзами газових патронів калібру 9 мм - передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів ХОЗО при УМВС України в Сумській області – повернути ОСОБА_3 .
- дві деформовані кулі калібру 5,6 мм, три гільзи патрону калібру 5,6 мм, одна гільза газового патрону калібру 9 мм, 2 гільзи газового патрону та 2 гільзи травматичного патрону калібру 9 мм, прозорий полімерний пакет з 2 деформованими кулями калібру 5,6 мм, 3 гільзи патронів калібру 5,6 мм та 1 гільза газового патрону калібру 9 мм, які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів ХОЗО при УМВС України в Сумській області - знищити;
-        змив речовини бурого кольору, ззовні схожий на кров, контрольний змив, запальничку червоного кольору з прозорою вставкою, два паперові пакети з вищевказаними змивами та прозорий полімерний пакет з запальничкою, що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Роменського ВП – знищити;
-        мисливський ніж, сувенірний меч типу «Катана», що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Роменського ВП - повернути власнику ОСОБА_3 .
-        чоловічі джинсові штани синього кольору та чоловічу джинсову куртку, що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Роменського ВП - знищити;
-        2 фрагменти полімерної плівки білого кольору, вилучені в ході ОМП 17.04.2012 р., що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Роменського ВП - знищити.
Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 72 копійок, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_34 ЦВЄЛОДУБ