ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р. 	Справа № 520/8770/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.12.22  по справі № 520/8770/22
за позовом      ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області            
про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до  Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харкiвськiй області щодо відмови у виплаті  індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 року, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2022 року з урахуванням індексації, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 р. №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соцiального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», у розмірі 74% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром.
В обґрунтування позову зазначив, що протиправні дії відповідача полягають у перерахунку пенсії позивача без урахування індексації пенсії, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом задля захисту його прав та інтересів. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у виплаті індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2022 з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити виплату пенсії у розмірі 74% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що порушення з боку відповідача, щодо обмеження пенсії позивача зафіксованим максимальним розміром після її перерахунку з 01.03.2022 р., підтверджуються Даними з пенсійної справи позивача (станом на 08.08.2022 р.), що розміщені в кабінеті позивача на Веб- порталі електронних послуг Пенсійного фонду України (Додаток 2 до позовної заяви) та Протоколом за пенсійною справою позивача №2001001000 від 01.03.2022 р., з яких вбачається, що пенсійний орган провів перерахунок пенсії з 01.03.2022 р. з урахуванням індексації, та обмежив виплату пенсії позивачу зафіксованим максимальним розміром, без врахування нарахованої індексації у розмірі 3252,83 грн., як однієї зі складових пенсійної виплати.
Також позивач зазначає, що в матеріалах справи є відповідь відповідача від 06.09.2022 р. № 8309-13130/К- 02/8-2000/22 (Додаток 5 до позовної заяви) на звернення позивача від 09.08.2022 р. № ВЕБ- 20001-Ф-С-22-069192 щодо виплати пенсії з урахуванням індексації, в якій відповідач зазначив: «Розмір Вашої пенсії, встановлений станом на 01.04.2019 у максимальному розміру, було зафіксовано на дату проведення перерахунку за рішенням суду. У подальшому, у зв`язку із проведенням перерахунків згідно змін в законодавстві, пенсія нараховується з урахуванням зафіксованого максимального розміру.».
Отже позивач вважає, що матеріали справи свідчать, що відповідач з 01.03.2022 р. здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 16.02.2022 р. №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", та обмежив розмір пенсії до виплати зафіксованим максимальним розміром, встановленим на 01.04.2019 р., та має намір у подальшому здійснювати нарахування та виплату пенсії з урахуванням зафіксованого максимального розміру. Отже, нарахування пенсійних виплат у спірних відносинах проведено, однак їх виплату в повному обсязі не здійснено.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач отримує пенсію за вислугу років в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.
Як вбачається з автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду", рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі 520/20260/21 від 24.11.2021 було задоволено позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) щодо зменшення відсоткового значення основного розміру призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії з 74% до 70% сум грошового забезпечення з 01.04.2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з 01.04.2019 року, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії однією сумою.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).
Зазначене рішення набрало законної сили.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається з копії протоколу перерахунку пенсії по пенсійній справі позивача, відповідач при здійсненні перерахунку, обмежив пенсію максимальним розміром.
Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач неправомірно не провів з 01.03.2022 року індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році".
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача у частині виплати йому пенсії з обмеженням граничним розміром на час розгляду цієї справи не порушені, оскільки перерахунок та виплату пенсії не проведено, отже суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року за № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).
З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером і з 04.09.2007 р. йому призначена довічна пенсія за вислугу років в розмірі 74% грошового забезпечення (вислуга повних років 28) відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, що підтверджується протоколом про призначення пенсії по пенсійній справі №2001001000 від 17.10.2007 р. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. у справі №520/20259/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 р. без обмеження її максимальним розміром, здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії одним платежем.
Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 р. у справі №520/20260/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення відсоткового значення основного розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 74% до 70% сум грошового забезпечення з 01.04.2019 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 р., виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії однією сумою.
На виконання зазначених судових рішень відповідач у серпні 2022 р. скасував обмеження максимального розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, яке застосовувалось раніше, та відновив виплату пенсії позивачу, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення.
Розмір пенсії позивача з надбавками склав 26487,35 гри., включаючи індексацію у сумі 3252,83 грн.
Водночас, відповідач нарахував до виплати позивачу пенсію з урахуванням максимального розміру в меншому розмірі у сумі 23234,52 грн., без врахування нарахованої індексації пенсії.
Позивач, з метою виплати пенсії з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 р. №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», звернувся до головного управління із відповідною заявою від 09.08.2022 р. №ВЕБ-20001 -Ф-С-22-069192, на яку отримав відповідь від 06.09.2022          р. №8309-13130/К-02/8-2000/22 з рішенням відповідача про відмову з посиланням на те, що розмір пенсії, встановлений станом на 01.04.2019 у максимальному розмірі, було зафіксовано на дату проведення перерахунку за рішенням суду та на те, що у подальшому, у зв`язку із проведенням перерахунків згідно змін в законодавстві, пенсія нараховується з урахуванням зафіксованого максимального розміру.
За результатами дослідження даних з пенсійної справи позивача, можливо зробити висновок, що на виконання вищезазначених судових рішень відповідач нарахував пенсію позивача з 01.04.2019 р. в розмірі 74 відсотків відповідних сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром.
Однак, в подальшому, відповідач, на виконання приписів Постанови №118 з 01.03.2022 р., провів перерахунок пенсії позивача шляхом її індексації із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14, установленого абзацом другим пункту 1 Постанови №118, проте-виплату індексації фактично не здійснив, посилаючись на необхідність обмеження пенсійних виплат максимальним розміром, визначеним на дату проведення перерахунку за рішенням суду що, на переконання позивача, є безпідставним та порушує його право на належне пенсійне забезпечення.
Таким чином, колегія суддів встановила, що розмір пенсії позивача у відсотковому співвідношенні, а саме в розмірі 74 відсотків відповідних сум грошового забезпечення встановлена рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 р. у справі №520/20260/21, та відповідно до даних про складові пенсійної виплати станом на 08.08.2022 року (а.с. 8), відповідачем не заперечується. 
Щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає таке.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, установлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесені зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Виходячи з викладеного, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 сформулювала правовий висновок, який полягає у тому, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Отже у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Такий правовий висновок міститься і у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 14.11.2022 у справі № 580/5957/21.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обмеження ГУ ПФУ максимального розміру пенсії позивачу, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним у зв`язку з чим, наявні правові підстави для задоволення позову в цій частині.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області виплачувати пенсію позивачу, з огляду на наступне.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів існування у відповідача наміру допускати порушення закону у процедурі проведення майбутніх виплат за перерахованою пенсією.
За таких обставин, колегія суддів зауважує, що вимоги заявлені на майбутнє, стосуються правовідносин, котрі ще не відбулись та відносно яких відсутні докази обрання владним суб`єктом наперед певного варіанту правової поведінки.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції частково задовольнивши позовні вимоги, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 року по справі № 820/5760/17, в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити виплату пенсії у розмірі 74% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.
Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі 440/3005/19.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в сумі 1488 грн. 60 коп. згідно квитанції № 185727199 від 19.01.2023 року.
Враховуючи те, що апеляційна скарга судом задоволена частково, тому відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1488,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі № 520/8770/22 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити виплату пенсії у розмірі 74% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром.
Прийняти в цій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити виплату пенсії у розмірі 74% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі 520/8770/22 залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу та судовий збір в загальній сумі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський