ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 травня 2023 року                                                                    м. Чернівці
справа № 720/2167/19
провадження №22-ц/822/342/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю. 
секретар Скрипка С.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Новоселицької міської ради об`єднаної територіальної громади про усунення перешкод у користуванні майном шляхом часткового скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та рішення органу місцевого самоврядування,
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Новоселицької міської ради об`єднаної територіальної громади про усунення перешкод у користуванні майном шляхом часткового скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та рішення органу місцевого самоврядування.
Позов мотивовано наступним. Позивач є сусідом ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 . Рішенням Маршинецької сільської ради від 26 грудня 2014 року № 4.24-32/14 відповідачу ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,20 га, у той же час відповідач приватизував земельну ділянку площею 0,2498 га, самовільно захопивши 0,0498 га землі, що є частиною АДРЕСА_1 .
Рішенням сесії Маршинецької сільської ради від 23 листопада 2017 року № 22-16/17 вирішено направити претензію ОСОБА_3 для самостійного, добровільного виправлення площі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 з 0,2498 га на 0,20 га.
ОСОБА_3 захопленням частини дороги та землі сільської ради перешкоджає позивачу у вільному користуванні дорогою.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив усунути перешкоди в користуванні майном розміром 0,0498 га по АДРЕСА_1 біля житлового будинку НОМЕР_1 та напроти житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом часткового скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,2498 га, кадастровий номер 7323084700:01:005:0262, яка належить ОСОБА_3 ; частково скасувати рішення Маршинецької сільської ради від 28 вересня 2015 року №3-37/15.
25.03.2022 року від позивача надійшла позовна заява в новій редакції, згідно якої позивач просив усунути перешкоди у користуванні майном шляхом часткового скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку розміром 0,2498 га, яка належить ОСОБА_3 та часткового скасування рішення Маршинецької сільської ради № 3-37/15 від 28 вересня 2015 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новоселицької міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом часткового скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та рішення органу місцевого самоврядування відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить усунути перешкоди в користуванні майном розміром 0,0498 га по АДРЕСА_1 та напроти житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом часткового скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,2498 га, кадастровий номер 7323084700:01:005:0262, яка належить ОСОБА_3 та частково скасувати рішення Маршинецької сільської ради від 28 вересня 2015 року №3-37/15.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Маршинецької сільської ради №4.24-32/14 від 26 грудня 2014 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,20 га. ОСОБА_3 приватизував земельну ділянку розміром 0,2498 га з кадастровим номером 7323084700:01:005:0262. Оскільки, захопленням частини дороги та більшої площі землі сільської ради ОСОБА_3 зменшив русло річки Прут та водовідвідний канал до неї із 30 метрів до 12 метрів, що у випадку повені унеможливить ефективну евакуацію людей і їх майна. Цими ж діями він захопив частину дороги загального користування, та це перешкоджає йому у вільному користуванні дорогою, а тому просив усунути перешкоди у користуванні майном у виді 0,0498 га по АДРЕСА_1 шляхом часткового скасування державного акту на земельну ділянку розміром 0,2498 га, яка належить ОСОБА_3 та часткового скасування рішення Маршинецької сільської ради № 3-37/15 від 28 вересня 2015 року.
Зазначав, він не готовий сплачувати експертизу, тому що документи підроблені та завірені із порушенням державних вимог. Він готовий сплачувати - техніну експертизу напроти будинку 32, площа перетину невідома за картою 2014 року.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено, що рішенням Маршинецької сільської ради № 4.24-32/14 від 26 грудня 2014 року було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із орієнтованою площею 0,20 га.
Рішенням сільської ради № 3-37/15 від 28 вересня 2015 року було передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,2498 відповідно до проекту землеустрою.
Згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 будь-яких обмежень на використання земельної ділянки немає (висновок відділу Держземагества у Новоселицькому районі № 2747 від 16 липня 2015 року та висновок відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Новоселицької РДА № 247 від 09 липня 215 року).
08 червня 2015 року ОСОБА_3 були передані на зберігання межові знаки земельної ділянки, кадастровий номер 7323084700:01:005:0262.
Відповідач зареєстрував за собою право власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 98575230 від 27 вересня 2017 року.
Згідно довідки державної екологічної інспекції у Чернівецькій області № 02/01.15/1520 від 19 червня 2018 року внаслідок перевірки заяви ОСОБА_1 про самовільне зайняття його сусідом ОСОБА_3 земельної ділянки, не встановлено порушень законодавства про використання та охорону земель.
Ухвалою Новоселицького районного суду від 01.06.2022 року було замінено відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 .
Ухвалою Новоселицького районного суду від 28.12.2022 року по справі за клопотанням позивача було призначено судову земельно-технічну експертизу.
20.02.2023 року ухвалою Новоселицького районного суду вищевказану ухвалу по призначення судової земельно-технічної експертизи було скасовано у зв`язку із відмовою позивача здійснити її оплату.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказане рішення суду першої інстанції вимогам закону відповідає.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не доведені, позивач ухилився від проведення земельно-технічної експертизи, та у зв`язку із цим визнав недоведеним факт захоплення відповідачем частини дороги по АДРЕСА_1 .
Щодо порушення з боку відповідача екологічного законодавства, то позивачем не було в позові конкретизовано в чому зокрема воно полягало, та на підтвердження таких обставин на пропозицію суду не було заявлено клопотання про проведення відповідної експертизи.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).
Відповідно до ч.2, ч.4 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно ст. 12, ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
За правилами ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Частиною 4 ст. 83 ЗК України визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари , кладовища, місця знешкодження та утилізація відходів, тощо).
Стаття 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначає що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування в тому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.
Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
Відповідно до ч.2, ч.3  ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа, відповідно до положень ст. 16 ЦК України, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до рішення XXXI сесії VI скликання Маршинецької сільської ради №4.24-31/14 від 26 грудня 2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,20 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.
Згідно рішення ХХХVII сесії VI скликання Маршинецької сільської ради №3-37/15 від 28 вересня 2015 року передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,2498 кадастровий номер 7323084700:01:005:0262.
З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 вбачається, що будь-яких обмежень на використання земельної ділянки не встановлено.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №98575230 від 27 вересня 2017 року право власності на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_3 10.03.2016 року державним реєстратором, номер запису 14073173, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 896852273230.
Звертаючись із позовом, позивач посилався на те, що ОСОБА_3 захопленням частини дороги та землі сільської ради перешкоджає йому у вільному користуванні дорогою.
Однак, належними та допустимими доказами це не підтверджено. Надані позивачем світлини та відео із зображенням земельної ділянки по АДРЕСА_1 та прилеглої до неї дороги, яка перебуває у воді, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, не є належними доказами та як зазначено судом в рішенні, жодним чином не можуть підтверджувати факт захоплення позивачем дороги та порушення екологічних норм.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем надано викопіювання на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та викопіровка з опорного плану населеного пункту за матеріалами аерофотозйомки 2014 року, акт обстеження самочинно зведених будівель, план забудови, фотокартки, абрис земельної ділянки. 
Позивач зазначав, що відповідно до плану забудови житлового будинку по АДРЕСА_2 та викопіюванням опорного плану населеного пункту за матеріалами аерофотозйомки 2014 року підтверджується, що є перетин червоної лінії земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_3 розміром 0,2498 га. Площа перетину невідома, тому з цього приводу необхідно призначити земельно-технічну експертизу.
Офіційні дані Публічної кадастрової карти України можуть бути доказом у справі за умови, що на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, які входять в предмет доказування. Можливість суду самостійно на основі даних Публічної кадастрової карти України встановити факт саме накладення земельних ділянок по суті потребує, щоб такі спірні земельні ділянки були внесені до Державного земельного кадастру та відображені на вказаній карті. 
Позивачем не надано висновку з цих питань, однак, з`ясування відповідного питання має значення для визначення того, чи накладається земельна ділянка відповідача на частину дороги загального користування, якщо так, - в якому розмірі. Дослідження відповідної обставини дійсно потребує спеціальних знань. Крім того, саме позивач, як ініціатор судового провадження у даній справі, повинен був надати докази на підтвердження цих обставин. Для з`ясування цього суд дійшов висновку щодо необхідності призначення у даній справі судової земельно-технічної експертизи.
Ухвалою суду від 28.12.2022 року по справі за клопотанням позивача було призначено судову земельно-технічну експертизу, однак вона не була проведена з вини позивача у зв`язку із відмовою здійснити її оплату, хоча такий обов`язок покладався саме на нього. 
У відповідності до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції про не доведення позивачем позовних вимог є обгрунтованим.
Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 
Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 18 травня 2023 року. 

Головуючий І.Б. Перепелюк 

Судді: І.Н. Лисак

Н.Ю. Половінкіна