08.05.23
22-ц/812/439/23
Єдиний унікальний номер судової справи 484/311/21
Номер провадження 22-ц/812/439/23
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

08 травня 2023 року                                                місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Коломієць В.В., Самчишиної Н.В., 

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: прокурора Волкожа С.В.,
       
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури рішення, яке ухвалено Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 16 лютого 2023 року під головуванням судді Панькова Д.А., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах Держави до ОСОБА_1 та Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення Первомайської міської ради, визнання недійсним договору оренди землі та покладення обов`язку на відповідача повернути земельну ділянку у придатному для використання стані,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся до суду із позовом в інтересах Держави до ОСОБА_1 та Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення Первомайської міської ради, визнання недійсним договору оренди землі та покладення обов`язку на відповідача повернути земельну ділянку у придатному для використання стані, шляхом демонтажу збудованих та розміщених на ній будівельних матеріалів і конструкцій.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що п.4 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області «Про надання і вилучення земельних ділянок» за №10 від 16 жовтня 2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано ОСОБА_1 в оренду строком на 10 років для обслуговування торгівельного кіоску земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:06:003:0016, площею 0.0030 га, розташовану по АДРЕСА_1 .
На підставі такого рішення між Первомайською міською радою та ОСОБА_1 09 листопада 2015 року укладено договір оренди землі, за п.п.1,2,3,8 яких останньому в оренду передано вищевказану земельну ділянку для обслуговування торгівельного кіоску.
Пунктами 4,17 такого договору визначено, що на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні, а умовами збереження стану об`єкта оренди визначено заборону самовільної забудови землі.
Рішенням Первомайської міської ради Миколаївської області «Про надання і вилучення земельних ділянок» за №11 від 30 березня 2017 року припинено договір оренди землі від 09 листопада 2015 року, у зв`язку з відновленням меж земельної ділянки (п.11 вказаного рішення).
В подальшому п.3 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області «Про надання і вилучення земельних ділянок» №11 від 30 березня 2017 року знову затверджено технічну документацію із землеустрою та передано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку площею 0.0030 га з кадастровим номером 4810400000:06:003:0016 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Пунктами 13 і 14 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області «Про надання і вилучення земельних ділянок» №6 від 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 передано в оренду для обслуговування кіоску -майстерні по ремонту годинників та торгівельного кіоску слюсарних послуг земельні ділянки з кадастровими номерами 4810400000:06:003:0011 і 4810400000:06:003:0018 площами 0.0014 га та 0.0011 га відповідно, розташовані по АДРЕСА_1 .
На підставі таких пунктів рішень між Первомайською міською радою та ОСОБА_1 укладено три договори оренди землі від 18 травня 2017 року та 22 вересня 2017 року, за пп.1,2,8 яких останньому в оренду на 10 років та 5 років передано земельні ділянки з кадастровими номерами 4810400000:06:003:0016 площею 0.0030 га, 4810400000:06:003:0011 площею 0.0014 га та 4810400000:06:003:0018 площею 0.0011 га.
Записи про право оренди 18 травня 2017 року та 22 вересня 2017 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за №№20556378, 22570213 і 22570910 відповідно. 
У подальшому рішенням Первомайської міської ради Миколаївської області «Про об`єднання земельних ділянок по вулиці Вокзальна» за №38 від 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо об`єднання таких земельних ділянок, які передано в користування на умовах оренди ОСОБА_1 , з наступною передачею новосформованої землі в оренду.
Пунктом 3 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області №13 від 25 січня 2018 затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок, які передані в користування на умовах оренди та передано ОСОБА_1 у користування на умовах оренди сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021 площею 0.0055 га.
На виконання такого рішення попередні договори оренди були припинені додатковими угодами до них від 08 лютого 2018 року. Цього ж дня між відповідачами укладено договір оренди землі, за п.1,2,8 якого ОСОБА_1 передано в оренду для будівництва і обслуговування будівель торгівлі строком на 10 років земельну ділянку площею 0.0055 га з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, розташовану по АДРЕСА_1 , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за №24823195.
Згідно п.3 цього договору на земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти.
Прокурор вважав, що п.4 рішення Первомайської міської ради №10 від 16 жовтня 2015 року, п.3 рішення Первомайської міської ради №11 від 30 березня 2017, п.п.13,14 рішення Первомайської міської ради №6 від 29 вересня 2017 року та п.3 рішення Первомайської міської ради №13 від 25 січня 2018 року є незаконними і підлягають скасуванню, а договори оренди землі – визнанню недійсними.
Так, статтями 124, 134 ЗК України встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою статті 134 цього Кодексу.
Земельні ділянки з кадастровими номерами 4810400000:06:003:0016, 4810400000:06:003:0011 і 4810400000:06:003:0018 в оренду ОСОБА_1 були передані для обслуговування кіосків.
При цьому, на момент прийняття рішень про передачу земель в оренду та, відповідно, укладення договорів оренди земель було відсутнє розташування на них об`єктів саме нерухомого майна, яке належало б відповідачу, що в свою чергу виключає можливість отримання відповідачем в оренду спірних земельних ділянок в позаконкурсному порядку. 
Водночас, всупереч зазначених вимог Земельного кодексу України, земельні торги щодо продажу права на оренду спірних земель в порядку ст.ст.135-139 ЗК України не проводились. 
Крім того, за інформацією управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 27 лютого 2019 року та 19 березня 2019 року, а також згідно складеного за результатами проведення планового заходу державного контролю щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності акту від 22 грудня 2018 року, ОСОБА_1 у 2016 році розпочато будівництво об`єкту нерухомості – торгівельного павільйону на земельній ділянці з кадастровим номером 4810400000:06:003:0016.
Втім, умовами договору оренди землі від 09 листопада 2015 року, який діяв на момент початку будівництва об`єкту відповідачем, здійснювати самовільну забудову такої земельної ділянки було заборонено. Більш того, земельна ділянка ОСОБА_1 була надана для обслуговування торгівельного кіоску, а не для будівництва на ній об`єктів нерухомості.
В силу приписів п.2 ч.1 ст.25 Закону України «Про оренду землі» відповідач не мав права розпочинати забудову спірних земель без отримання дозволу орендодавця.
Разом з тим, згідно з інформацією виконавчого комітету міської ради від 15 травня 2020 року та 30 грудня 2020 року, ОСОБА_1 дозвільні документи щодо здійснення забудови земельних ділянок з кадастровими номерами 4810400000:06:003:0016, 4810400000:06:003:0011, 4810400000:06:003:0018 та 4810400000:07:085:0021 не видавались, що, в силу приписів ч.5 ст.26, ч.ч.1,7 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і ч.1 ст.25 Закону України «Про оренду землі», свідчить про здійснення ним самочинного (без дозволу орендодавця) будівництва на таких земельних ділянках.
Як встановлено оглядом місяця події, проведеним 18 вересня 2020 року під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №42020151300000047 від 21 серпня 2020 року, на даний час на спірній земельній ділянці розміщено недобудовану двоповерхову будівлю. 
Отже, попри вимоги законодавства, рішеннями Первомайської міської ради відповідачу надано в оренду у поза конкурентному порядку вільні від нерухомості земельні ділянки площами 0.0030 га, 0.0014 га і 0.0011 га, за рахунок яких в подальшому утворено земельну ділянку площею 0.0055 га.
Враховуючи те, що на підставі незаконних пунктів рішень між Первомайською міською радою та ОСОБА_1 09 листопада 2015 року, 18 травня 2017 року та 22 вересня 2017 року укладено договори оренди землі, то, відповідно до ст.ст.16,203,215 ЦК України, ст.152 ЗК України, останні підлягають визнанню недійсними з моменту їх вчинення.
Водночас, оскільки вказані вище пункти рішень міської ради реалізовані, договори оренди земель припинені, а земельні ділянки з кадастровими номерами вже не є об`єктами цивільних правовідносин, оскільки об`єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, то відсутні підстави для визнання незаконними та скасування п.4 рішення Первомайської міської ради №10 від 16 жовтня 2015 року, п.3 рішення Первомайської міської ради №11 від 30 березня 2017 року та п.п.13,14 рішення міської ради №6 від 29 вересня 2017 року та визнання недійсними припинених договорів оренди.
Разом з тим, принцип ефективного захисту прав потребує визнання незаконним та скасування п.3 рішення Первомайської міської ради №13 від 25 січня 2018 року, яким затверджено виготовлену технічну документацію щодо об`єднання спірних земельних ділянок у земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га, та визнання недійсним у відповідності до положень ст.ст.203, 215 ЦК України укладеного 08 лютого 2018 року з ОСОБА_1 договору оренди землі.
Крім того, оскільки оскаржуваний договір оренди підлягає визнанню недійсним, правові підстави використання відповідачем спірної земельної ділянки відсутні, та вона підлягає поверненню територіальній громаді міста Первомайську в особі Первомайської міської ради у придатному для використання стані, шляхом демонтажу будівельних матеріалів та конструкцій, якій на ній знаходяться.
Посилаючись на викладені обставини, прокурор просив:
визнати незаконним та скасувати п.3 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області №13 від 25 січня 2018 року, яким затверджено виготовлену ОСОБА_1 технічну документацію щодо об`єднання земельних ділянок та надано йому в користування на умовах оренди сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га; 
визнати недійсним договір оренди землі від 08 лютого 2018 року, укладений між Первомайською міською радою Миколаївської області та ОСОБА_1 , на підставі якого останньому передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га; 
зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь територіальної громади міста Первомайськ у особі Первомайської міської ради Миколаївської області земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021 площею 0.0055 га, грошовою оцінкою 77 154 грн., розташовану по АДРЕСА_2 , у придатному для використанні стані, шляхом демонтажу збудованих та розміщених на ній будівельних матеріалів і конструкцій.
Також просив стягнути на користь прокуратури Миколаївської області витрати по сплаті судового збору.
Відповідач Первомайська міська рада надала до суду відзив, в якому просила у задоволені позову відмовити. 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2023 року позов задоволено частково. 
Визнано незаконним та скасовано п.3 рішення Первомайської міської ради №13 від 25 січня 2018 року, яким затверджено виготовлену ОСОБА_1 технічну документацію щодо об`єднання земельних ділянок та надано йому в користування на умовах оренди сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га.
Визнано недійсним договір оренди землі від 08 лютого 2018 року, укладений між Первомайською міською радою Миколаївської області та ОСОБА_1 , на підставі якого останньому передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 та Первомайської міської ради Миколаївської області на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір в сумі 4 540 грн., в рівних частках по 2 270 грн. з кожного відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування п.3 рішення Первомайської міської ради №13 від 25 січня 2018 року та визнання недійсним договору оренди землі від 08 лютого 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що п.3 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області за №13 від 25 січня 2018 року, яким затверджено виготовлену ОСОБА_1 технічну документацію щодо об`єднання земельних ділянок та надано йому в користування на умовах оренди сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га, прийнятий з порушенням вимог ст.124,134 ЗК України, оскільки земельні ділянки, що в подальшому були об`єднанні, перебували у комунальній власності, та були передані ОСОБА_1 в оренду не на конкурентних засадах (земельних торгах).
Відмовляючи у задоволені позовної вимоги про покладення обов`язку на ОСОБА_1 повернути земельну ділянку на користь територіальної громади міста Первомайськ у особі Первомайської міської ради Миколаївської області, міськрайонний суд виходив з того, що на даний час відповідач проводить будівельні роботи на спірній земельній ділянці, та вирішити питання про те, який саме обсяг робіт на даний час виконано, що саме побудовано і яким чином ця будівля чи споруда може бути демонтована, і чи відповідає вона технічним вимогам та будівельним нормам, суд немає можливості, оскільки ці питання потребують спеціальних знань. Між тим, сторони клопотань про проведення судової експертизи з цього питання не заявляли.
В апеляційній скарзі перший заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури, посилаючись на порушення міськрайонним судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про покладення обов`язку на ОСОБА_1 повернути земельну ділянку на користь територіальної громади міста Первомайськ у особі Первомайської міської ради Миколаївської області у придатному для використання стані, шляхом демонтажу збудованих та розміщених на ній будівельних матеріалів і конструкцій скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вказану позовну вимогу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що задоволення позовної вимоги про визнання договору оренди землі від 08 лютого 2018 року недійсним має наслідком виникнення у ОСОБА_1 обов`язку повернути спірну земельну ділянку її власнику, оскільки така вимога має похідний характер від попередніх вимог.
Питання про те, яким чином зведена на спірній земельній ділянці споруда може бути демонтована, і чи відповідає вона технічним вимогам та будівельним нормам не мають правого значення для вирішення даного спору, оскільки наявність на спірній земельній ділянці будівлі сторонами не заперечується, а прокурор вимагає зобов`язати орендаря повернути земельну ділянку її власнику у придатному для використання стані, тобто шляхом демонтажу збудованих та розміщених на ній будівельних матеріалів і конструкцій.
При цьому, розміщення на спірній земельній ділянці об`єкту незавершеного будівництва, який за своєю суттю є будівельними матеріалами та конструкціями, суперечить вимогам містобудівного законодавства, порушує права територіальної громади м. Первомайська в особі Первомайської міської ради та унеможливлює безперешкодне користування належною їй земельною ділянкою.
Крім того, відмова у задоволені вказаної вимоги залишає земельну ділянку у користуванні ОСОБА_1 без будь-якої правової підстави, а наявність на ній об`єкту незавершеного будівництва наддасть останньому безпідставні привілеї при отримані прав на земельну ділянку у подальшому.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається. 
Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення в оскаржуваній частині таким вимогам не відповідає.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
З матеріалів справи убачається, що п.4 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області «Про надання і вилучення земельних ділянок» за №10 від 16 жовтня 2015 року затверджено фізичній особі ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано останньому в оренду строком на 10 років для обслуговування торгівельного кіоску земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:06:003:0016 площею 0.0030 га, розташовану по АДРЕСА_1 (том 1 а.с.19).
09 листопада 2015 року між Первомайською міською радою Миколаївської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до якого останньому передано в оренду вказану земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:06:003:0016, загальною площею 0.0030 га для обслуговування торгівельного кіоску, на підставі рішення Первомайської міської ради Миколаївської області за №10 від 16 жовтня 2015 року (том 1 а.с.20-22).
Відповідно до п.п.4,17 вказаного договору оренди визначено, що на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні, а умовами збереження стану об`єкта оренди визначено заборону самовільної забудови землі.
Згідно з п.11 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області «Про надання і вилучення земельних ділянок» за №11 від 30 березня 2017 року припинено договір оренди землі від 09 листопада 2015 року у зв`язку з відновленням меж земельної ділянки (том 1 а.с.23).
18 травня 2017 року між Первомайською міською радою Миколаївської області та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про припинення договору оренди землі від 09 листопада 2015 року(том 1 а.с.24).
Цього ж дня 18 травня 2017 року між Первомайською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до якого останньому в оренду передано земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:06:003:0016, площею 0.0030 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування кіоску) (том 1 а.с.43-45).
Пунктами 13 і 14 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області «Про надання і вилучення земельних ділянок» за №6 від 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 передано в оренду для обслуговування кіоску -майстерні по ремонту годинників та для обслуговування торгівельного кіоску слюсарних послуг земельні ділянки з кадастровими номерами 4810400000:06:003:0011 та 4810400000:06:003:0018, площами 0.0014 га та 0.0011 га відповідно, розташовані по АДРЕСА_1 (том 1 а.с.26,35).
В подальшому між Первомайською міською радою Миколаївської області та ОСОБА_1 укладено два окремі договори оренди землі від 22 вересня 2017 року, відповідно до яких останньому передано в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами 4810400000:06:003:0018, площею 0.0011 га, та 4810400000:06:003:0011, площею 0.0014 га (том 1 а.с.27-29,36-38).
Рішенням Первомайської міської ради Миколаївської області «Про об`єднання земельних ділянок по вулиці Вокзальна» за №38 від 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровим номером 4810400000:06:003:0016, площею 0.0030 га, кадастровим номером 4810400000:06:003:0018, площею 0.0011 га та кадастровим номером 4810400000:06:003:0011, площею 0.0014 га, з наступною передачею новосформованої землі в оренду (том 1 а.с.51).
Пунктом 3 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області «Про надання і вилучення земельних ділянок» за №13 від 25 січня 2018 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання вказаних земельних ділянок, які передані в користування на умовах оренди та передано ОСОБА_1 у користування на умовах оренди сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 (том 1 а.с.60).
08 лютого 2018 року між Первомайською міською радою та ОСОБА_1 укладено три окремі додаткові угоди про припинення договорів оренди землі від 18 травня 2017 року та 22 вересня 2017 року (том 1 а.с.33,42,49). 
Цього ж дня, 08 лютого 2018 року між Первомайською міською радою Миколаївської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі відповідно до умов якого, останньому передано в оренду для будівництва і обслуговування будівель торгівлі строком на 10 років земельну ділянку площею 0.0055 га з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, розташовану по АДРЕСА_1 , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за №24823195 (том 1 а.с.61-64,68-69).
Оскаржуваним судовим рішенням визнано незаконним та скасовано п.3 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області №13 від 25 січня 2018 року, яким затверджено виготовлену ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок та надання йому в користування на умовах оренди сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га, а також визнано недійсним договір оренди землі від 08 лютого 2018 року, укладений між Первомайською міською радою Миколаївської області та ОСОБА_1 , на підставі якого останньому передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, площею 0.0055 га.
В цій частині судове рішення не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду. 
Щодо позовної вимоги про покладення обов`язку на ОСОБА_1 повернути земельну ділянку на користь територіальної громади міста Первомайськ у особі Первомайської міської ради Миколаївської області, у спосіб зазначений в позовній заяві, то колегія суддів виходить з наступного.
Так, прокурор як позивач заявив вимоги про визнання недійсним рішення міської ради і договору оренди землі та зобов`язання орендаря у зв`язку з цим повернути спірну земельну ділянку територіальній громаді. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення (п.4 ч.2 ст.16 ЦК України). Таке відновлення може відбутися і у цій справі за заявленої вимоги про повернення територіальній громаді спірної земельної ділянки. 
Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. 
Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
За ч.1 ст.14 Конституції України та ч.1 ст.1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. 
Згідно із ч.ч.1-3 ст.78 ЗК України право власності на землю – це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. 
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. 
Згідно зі ст.144 Конституції України, ст.ст.12,122 ЗК України,ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції, зокрема, міських рад належить вирішення питань про надання у користування земельних ділянок із земель комунальної власності відповідних територіальних громад. 
Відповідно до абз.1 ч.1 та ч.2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Згідно з ч.ч.1,5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. 
Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Разом з тим, під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц. 
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у ч.2 ст.16 ЦК України, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов ст.387 ЦК України) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов ст.391 ЦК України). 
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц (провадження №14-181цс18), серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст.391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову. 
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. 
Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. 
Захист речового права шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (негаторного позову) є можливим носієм речового права і передбачає доведення позивачем наступних обставин: 1) належність позивачу речового права, з приводу захисту якого він звертається до суду; 2) порушення цього права, його невизнання чи оспорювання; 3) вчинення цих дій саме відповідачем. 
Зайняття спірної земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку, на думку колегії суддів, ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним територіальній громаді майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої землі. 
Оскільки належним способом захисту порушених прав у спірних правовідносинах є усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном, то спірна земельна ділянка підлягає поверненню саме у такий спосіб, тобто на підставі ст.391 ЦК України. 
Щодо позовних вимог про демонтаж збудованих та розміщених на спірній земельній ділянці будівельних матеріалів і конструкцій, то слід зазначити наступне. 
Так, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (п.«б» ч.3 ст.152 ЗК України). 
За наслідками розгляду цивільної справи №488/2807/17 Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2023 року зазначила, що вимога прокурора про витребування з незаконного володіння земельної ділянки шляхом знесення житлового будинку є поєднанням двох вимог характерних для віндикаційного і негаторного позовів. 
У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого володіння суд витребує це майно від відповідача, який незаконно ним володіє, на користь позбавленого володіння позивача-власника. Таке рішення суду є підставою не для знесення спорудженого на земельній ділянці нерухомого майна, а для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації чи іншим порядком. 
У випадку поєднання в одній вимозі віндикаційного і негаторного позовів суд має визначити, яку мету переслідує позивач, і застосувати належні норми права, зокрема, задовольняючи такий позов частково. 
Відмова в іншій частині вимоги (про знесення спорудженого на тій ділянці об`єкта нерухомості) не перешкоджає державі заявити позов про демонтаж спорудженого на ній нерухомого майна. 
На думку колегії суддів, зазначений підхід касаційного суду для вирішення спору підлягає застосуванню і по даній справі, виходячи із заявлених прокурором позовних вимог. 
Отже повернення земельної ділянки та знесення (демонтаж) нерухомого майна на ній – це два негаторні позови, тобто дві вимоги (не можна повернути земельну ділянку власнику шляхом демонтажу). 
Проте, такої окремої позовної вимоги як демонтаж спорудженого на спірній земельній ділянці нерухомого майна прокурором не було заявлено. 
За таких обставин відсутні підстави для задоволення вказаних вимог. 
Оскільки у задоволені вказаних вимог судом першої інстанції відмовлено з інших підстав, то з огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в оскаржуваній частині в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вищевказаної вимоги.
За такого, апеляційна скарга першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат у справі, то колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (ч.8 ст.6 Закону України «Про судовий збір», далі – Закон України №3674-VI).
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст.4 Закону України №3674-VI, у редакції, чинній на час звернення до суду).
02  лютого 2021 року прокурор звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування окремих пунктів оскаржуваного рішення міської ради, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку. За кожну позовну вимогу прокурор мав сплатити судовий збір в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України №3674- VI у редакції, чинній на час звернення до суду).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року становив у місячному розмірі 2 270 грн. (ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»). 
За кожну вищезазначену вимогу прокурор сплатив 2 270 грн., а сумарно 6 810 грн. (2 270 х 3), що підтверджується наявними у справі платіжними документами (том 1 а.с.115-116).
03 квітня 2023 року прокурор подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про повернення землі та сплатив судовий збір у розмірі 3 405 грн. (том 2 а.с.64). 
Оскільки за судовим рішенням саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок повернути Територіальній громаді м. Первомайськ в особі Первомайської міської ради Миколаївської області земельну ділянку площею 0.0055 га з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, розташовану по АДРЕСА_2 , то колегія суддів вважає, що і судові витрати за вказані вимоги слід покласти на ОСОБА_1 . 
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Миколаївської обласної прокуратури підлягає стягненню відшкодування судових витрат в загальному розмірі 5 675 грн., з яких: 2 270 грн судового збору за позовну вимогу про повернення землі + 3 405 грн. судового збору за апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури – задовольнити частково.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2023 року в оскаржуваній частині – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах Держави до ОСОБА_1 та Первомайської міської ради Миколаївської області про покладення обов`язку на відповідача повернути земельну ділянку у придатному для використання стані, шляхом демонтажу збудованих та розміщених на ній будівельних матеріалів і конструкцій – задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути на користь Територіальної громади м. Первомайськ в особі Первомайської міської ради Миколаївської області земельну ділянку площею 0.0055 га з кадастровим номером 4810400000:07:085:0021, розташовану по АДРЕСА_2 .
У задоволені решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. судових витрат у зв`язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        Т.В. Серебрякова 

Судді:                                                                В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення
       складено 10 травня 2023 року