Ухвала
 
12 квітня 2023 року
місто Київ
 
справа № 638/1297/21
провадження № 61-4282ск23
 
Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури
на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2023 року
у цивільній справі за позовом прокурора - виконувачки обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Шевцової Катерини Володимирівни в інтересах Держави до ОСОБА_1 , Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Прокурор - виконувачка обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Шевцова К. В. в лютому 2021 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , Харківської міської ради, у якому просила визнати незаконними та скасувати:
- пункт 21 додатку 1 до рішення Харківської міської ради «Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розроблення документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 26 лютого 2020 року № 2017/20, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, орієнтовною площею 0, 0380 га, для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Д1-1» (шиномонтаж), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
- пункт 9 додатку 1 до рішення Харківської міської ради «Про надання юридичним та фізичним особам ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 19 серпня 2020 року № 2236/20, яким ОСОБА_1 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, площею 0, 0384 га, кадастровий номер 6310136300:14:004:0077, за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Д1-1» (шиномонтаж), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
- пункт 7 додатку 4 до рішення Харківської міської ради «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 19 серпня 2020 року № 2236/20, яким ОСОБА_1 надано в оренду строком до 01 вересня 2025 року земельну ділянку комунальної власності, площею 0, 0384 га, кадастровий номер 6310136300:14:004:0077, за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Д1-1» (шиномонтаж), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 20 серпня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова відмовив у задоволенні позову прокурора.
Постановою від 02 березня 2023 року Полтавський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2021 року - без змін.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Прокурор - заступник керівника Полтавської обласної прокуратури 21 березня 2023 року з використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 березня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Ухвалою від 29 березня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав заявнику строк для усунення її недоліків.
Заявник 04 квітня 2023 року із застосування засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду копію платіжної інструкції про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 20 430, 00 грн та докази на підтвердження повноважень заступника керівника Полтавської обласної прокуратури Іллі Титарчука на підписання касаційної скарги у справі № 638/1297/21.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначив те, що:
- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19, у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 910/1356/13, від 09 лютого 2018 року у справі № 910/4528/15-г, від 14 лютого 2018 року у справі № 592/6097/15-ц, від 22 березня 2018 року у справі № 910/13129/17, від 14 березня 2019 року у справі № 915/182/17, від 06 листопада 2019 року у справі № 910/23595/17, від 09 квітня 2020 року у справі № 910/2942/19, від 01 липня 2020 року у справі № 910/9028/19, від 11 серпня 2021 року у справі № 922/443/20, щодо комплексного застосування правил частини другої статті 134 ЗК України та статті 120 ЗК України;
- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 520/17520/14-ц, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у 
справі № 6-1328цс15, відповідно до яких наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним;
- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 922/476/20, щодо надання земельних ділянок особам під об`єктами самочинного будівництва;
- (4) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 922/643/19, від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/17, від 19 грудня 2019 року у справі № 916/1041/17, щодо преюдиційності фактів;
- (5) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 05 березня 2019 року у справі № 360/2334/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 702/1384/16-а, згідно з якими детальний план території є видом містобудівної документації, положення якого мають узгоджуватися з генеральним планом населеного пункту, деталізувати його положення та не суперечити йому;
- (6) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 826/1185/16, відповідно до яких земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу, тому умови щодо їх використання є особливо суворими;
- (7) суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки доводам прокурора.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначив ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ Оскільки вимоги ухвали виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу № 638/1297/21 за позовом виконувачки обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Шевцової Катерини Володимирівни, що діє в інтересах Держави, до ОСОБА_1 , Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                            С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак