ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" березня 2023 р.           Справа№ 910/4077/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.
учасники справи:
від позивача: Безрода Р.С.
від відповідача: Кушнірук А.В. 
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери"
на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 
у справі №910/4077/22 (суддя Стасюк С.В.)
за позовом Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери"
до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича
про визнання правочину укладеним та стягнення 279 323,99 грн
УСТАНОВИВ:
Адвокатське об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича  про визнання укладеним з 31.01.2020 правочину між позивачем та відповідачем про зміну розміру та порядку обчислення гонорару та стягнення 279 323,99 грн, у тому числі 227 500,00 грн основного боргу, 6 168,00 грн інфляційних втрат, 1 155,99 грн 3 % річних, 44 500,00 грн штрафу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №910/4077/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення мотивоване тим, що з матеріалів справи не вбачається досягнення сторонами згоди щодо внесення змін до такої істотної умови договору як ціна договору. Щодо вимог про стягнення заборгованості із відповідача, місцевим господарським судом встановлено, що Північно-західним апеляційним господарським судом встановлено, що акти надання послуг позивачем повинні були бути виставлені на суму 135  000,00 грн згідно з п. 4.4 договору. Однак акти надання послуг на суму 202  000,00 грн перевищують вказану суму, а тому на переконання колегії суддів включають в себе також гонорар успіху передбачений п.    4.4.2 договору. При цьому судом встановлено відсутність підстав для стягнення гонорару успіху на підставі п. 4.4.2 договору.
Щодо актів №41 від 22.06.2021 на суму 27 000,00 грн та № 49 від 30.07.2021 на суму 17    500,00 грн то ці акти не були підписані відповідачем. Ці суми також перевищують розмір гонорару, визначений п. 4.4 договору, а як зазначено вище підстави для сплати гонорару успіху (понад розмір гонорару відповідно до п. 4.4 договору) - відсутні. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 227 500,00 грн основного боргу задоволенню не підлягають.  Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу, похідні позовні вимоги про стягнення 6 168,00 грн інфляційних втрат, 1 155,99 грн 3 % річних, 44 500,00 грн штрафу задоволенню не підлягають.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Адвокатське об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №910/4077/22 і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог.  Апелянт вказує на   наявність підстав для визнання укладеним правочину про зміну розміру та порядку обчислення гонорару до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-76 від 12.03.2019 та стягнення заборгованості за вказаним Договором.
Відповідач  у відзиві на апеляційну скаргу просив суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з огляду на її необґрунтованість. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 клопотання Акціонерного товариства Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №910/4077/22 задоволено, поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №910/4077/22, відкрито апеляційне провадження у справі №910/4077/22 за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №910/4077/22, розгляд справи призначено на 08.03.2023. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.03.2023 було відкладено розгляд справи до 29.03.2023. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.   
Судом встановлено, що 12.03.2019 між сторонами укладено договір №03-76 про надання правової (правничої) допомоги.
Згідно із п. 1.1 даного договору  відповідач (клієнт) доручає, а позивач (адвокатське об`єднання) відповідно до чинного законодавства приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта, надавати інші види правової (правничої) допомоги в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного договору. 
Адвокатське об`єднання за цим договором бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу клієнту, а саме здійснювати представництво та надати інші види правової допомоги клієнту у позасудовому та судовому порядку щодо спірних питань, у спорах, що виникають із Договору поставки від 12.07.2017 №252/Т та Договору оренди від 12.07.2017 №24, що укладені клієнтом із приватним акціонерним товариством "Волинська фондова компанія" (п. 1.2 Договору).
Розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському об`єднанню за надану в межах цього договору правову допомогу установлюється у розмірі 81000,00 грн. Сторони дійшли згоди, що сума гонорару автоматично збільшується на 54000,00 грн у випадку участі адвокатів у понад трьох судових засіданнях у справах, пов`язаних із виконанням умов даного договору (п. 4.4 Договору).
Клієнт сплачує гонорар у такому порядку: 50% від суми гонорару у розмірі 40  500,00    грн передоплата за правову допомогу, що сплачується не пізніше трьох днів з моменту підписання цього договору; 50% від суми гонорару у розмірі 40  500,00 грн передоплата за правову допомогу до 15.04.2019; у випадку збільшення суми гонорару - 54  000,00 грн протягом п`яти днів з моменту отримання клієнтом повідомлення про збільшення суми гонорару (п. 4.4.1 Договору).
У випадку вирішення спірних питань чи спорів на користь клієнта, як у судовому так і позасудовому порядку, клієнт крім гонорару, передбаченого підпунктом 4.4.1 Договору додатково сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 400 000,00 грн. Указана сума гонорару сплачується клієнтом не пізніше п`яти днів з моменту його повідомлення, у спосіб, визначений п. 10 цього договору, адвокатським об`єднанням про вирішення спірних питань чи спорів на користь клієнта або з моменту коли про вирішення спірних питань чи спорів на користь клієнта стало відомо сторонам цього договору (п. 4.4.2 Договору).
У випадку вирішення спірних питань чи спорів на користь клієнта результатом якого буде зарахування  проведеної орендної плати та майбутніх виплат клієнтом згідно договору оренди від 12.07.2017 №24 в рахунок ціни за поставлений товар згідно договору поставки від 12.07.2017 №252/Т клієнт, крім гонорару, передбаченого підпунктами 4.4.1-4.4.2 додатково сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 100 000,00 грн. Указана сума гонорару виплачується клієнтом не пізніше п`яти днів з моменту його повідомлення. У спосіб визначений п. 10.1 цього договору, адвокатським об`єднанням про вирішення спірних питань чи спорів на користь клієнта або з моменту коли вирішення спірних питань чи спорів на користь клієнта стало відомо сторонам цього договору (п. 4.4.3 договору).
На підтвердження факту надання адвокатським об`єднанням клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору адвокатським об`єднанням складається акт наданих послуг (правової допомоги) і направляється або вручається під розписку клієнту (п. 4.6 договору). Якщо у десятиденний строк після того як адвокатським об`єднанням буде відправлено поштою (рекомендованим листом з повідомленням) або в п`ятиденний строк з дня вручення під розписку клієнту акту, адвокатське об`єднання не отримає підписаний акт або мотивовані заперечення клієнта із зазначенням недоліків, послуга вважається прийнятою з виконанням всіх умов договору в день відправлення акту поштою або в день вручення його клієнту (п. 4.7 Договору).
Зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою письмовою угодою до цього договору. Зміни до цього договору набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договору або у чинному законодавстві (п. 7.2 договору).
За порушення строків оплати з вини клієнта останній сплачує адвокатському об`єднанню пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від обсягу невиконаних грошових зобов`язань за кожний день прострочення. Крім того за прострочення платежу понад 10 робочих днів клієнт сплачує штраф у розмірі 100% від неоплаченої суми.
Сторони в п. 10.1, 10.2 Договору погодили, що з метою прискорення обміну сторонами повідомленнями, щодо виконання ними умов цього договору, допускається попередня передача таких повідомлень, із застосуванням засобів електронної пошти і копіювальної техніки. Отримані таким способом і у відповідній формі повідомлення приймаються сторонами, як такі, що відповідають оригіналу, а у випадку суперечок - як належний доказ, до моменту отримання оригіналу. Повідомлення сторін щодо виконання умов цього договору, отримані з використанням електронних засобів, повинні бути підтверджені оригіналами протягом 10 робочих днів з моменту їх отримання. Сторони погодили використання таких електронних адрес: позивач: info@gaponenko-partners.com; відповідач: tzovzt@gmail.com.  
18.03.2020 позивачем складено додаткову угоду №1, відповідно до якої пропонується викласти п. 4.4 договору в такій редакції: "розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському об`єднанню за надану в межах цього договору правову допомогу, встановлюється у розмірі 3  000 (три тисячі) гривень, 00 коп. за одну годину роботи адвоката".
09.11.2020 файл "Додаткова угода до договору №03-76 від 12.03.2019.doc" був направлений за електронної адреси позивача на електронну адресу відповідача, які зазначені в п. 10.2 договору.
На виконання договору сторонами оформлено акти наданих послуг:
- №29 від 27.05.2019 на суму 81   000,00 грн;
- №46 від 29.08.2019 на суму 54   000,00 грн;
- №13 від 31.01.2020 на суму 34   500,00 грн;
- №24 від 18.03.2020 на суму 22   500,00 грн;
- №53 від 16.06.2020 на суму 33   000,00 грн;
- №88 від 28.10.2020 на суму 28   500,00 грн;
- №89 від 28.10.2020 на суму 40 500,00 грн;
- №92 від 09.11.2020 на суму 12  000,00 грн;
- №93 від 09.11.2020 на суму 12  000.00 грн;
30.04.2021 сторонами складено акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 1  658  762,44 грн
Крім того позивачем було складено акти, які не підписані відповідачем:
- №41 від 22.06.2021 на суму 27  000,00 грн;
- №49 від 30.07.2021 на суму 17  500,00 грн;
Ці акти були направлені позивачем відповідачу що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями накладної №0315075487011, описом вкладення у цінний лист №0315075487011.
Позивач зазначає, що відображена в перелічених актах правова допомога стосувалась представництва інтересів відповідача у справах №903/154/19 (акти №29 від 27.05.2019, №46 від 29.08.2019, №13 від 31.01.2020, №24 від 18.03.2020, №53 від 16.06.2020, №88 від 28.10.2020, №89 від 28.10.2020, №92 від 09.11.2020, №93 від 09.11.2020, №41 від 22.06.2021) та №903/551/20 (акт №49 від 30.07.2021).
У статті 626 Цивільного кодексу України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 Цивільного кодексу України).
У пункті 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України закріплено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.
Також у статті 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Правочини між юридичними особами належить вчиняти в письмовій формі (п. 1 ч. 1 ст.    208 Цивільного кодексу України).
Також вимога щодо обов`язкового дотримання письмової форми додаткової угоди до договору міститься у п. 7.2 договору. 
У сторін виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору про надання правової допомоги, правову оцінку яких слід здійснювати у контексті Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та усталеної практики Верховного Суду з питань відшкодування витрат на правову допомогу.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (у редакції на час укладення договору) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) (далі - Закон) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 Цивільного кодексу України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.  1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 Цивільного кодексу України).
Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, має містити таку істотну умову, як ціна.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ст. 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар - форма винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При установленні розміру гонорару ураховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Гонорар не включає кошти, що вносяться клієнтом на покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням угоди.
При визначенні розміру гонорару повинно братися до уваги: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.
За правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 при визначенні гонорару успіху слід враховувати таке.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
З матеріалів справи не вбачається досягнення сторонами згоди щодо внесення змін до такої істотної умови договору як ціна договору.
Також позовна заява не містить редакції додаткової угоди в які позивач просить визнати укладеною додаткову угоду. 
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову в частині визнання укладеною додаткової угоди.
Крім того колегія суддів відзначає, що вимоги щодо стягнення коштів за актами №13 від 31.01.2020 на суму 34  500,00 грн; №24 від 18.03.2020 на суму 22  500,00 грн; №53 від 16.06.2020 на суму 33  000,00 грн; №88 від 28.10.2020 на суму 28  500,00 грн; №89 від 28.10.2020 на суму 40  500,00 грн; №92 від 09.11.2020 на суму 12  000,00 грн; №93 від 09.11.2020 на суму 12  000.00 грн вже були предметом розгляду у справі №903/867/21.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2020 у задоволені позову відмовлено.
Північно-західним апеляційним господарським судом встановлено, що акти надання послуг позивачем повинні були бути виставлені на суму 135 000,00 грн згідно з п. 4.4 договору. Однак акти надання послуг на суму 202 000,00 грн перевищують вказану суму, а тому на переконання колегії суддів включають в себе також гонорар успіху передбачений п.    4.4.2 договору. При цьому судом встановлено відсутність підстав для стягнення гонорару успіху на підставі п. 4.4.2 договору.
Щодо актів №41 від 22.06.2021 на суму 27  000,00 грн та № 49 від 30.07.2021 на суму 17    500,00 грн то ці акти не були підписані відповідачем. Ці суми також перевищують розмір гонорару, визначений п. 4.4 договору, а як зазначено вище підстави для сплати гонорару успіху (понад розмір гонорару відповідно до п. 4.4 договору) - відсутні.
Отже, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 227 500,00 грн основного боргу.
З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог  про стягнення основного боргу, похідні позовні вимоги про стягнення нарахованих на вказану суму 6 168,00 грн інфляційних втрат, 1 155,99 грн 3    % річних, 44 500,00 грн штрафу також  задоволенню не підлягають.
  Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - АО "Гапоненко Роман і партнери", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва 08.12.2022 у справі №910/4077/22, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №910/4077/22 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №910/4077/22 залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі №910/4077/22  залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Адвокатське об`єднання "Гапоненко Роман і партнери".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.   
Повний текст постанови складено та підписано 10.04.2023. 
Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.І. Буравльов