ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5882/22                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Мєзєнцева Є.І.
                                                            Собківа Я.М.
При секретарі:                              Шепель О.О.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дій та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач, МОН України), в якому просив:
- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо недопущення ОСОБА_1 до участі у конкурсі на заміщення посади ректора Черкаського державного технологічного університету оголошеного наказом Міністерства освіти і науки №213-к від 07 вересня 2022 року;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України подати до Черкаського державного технологічного університету перелік кандидатів на посаду керівника (ректора) Черкаського державного технологічного університету, в якому зазначити, що ОСОБА_1 відповідає зазначеним вимогам, та допустити ОСОБА_1 до участі у конкурсі на заміщення посади керівників закладів вищої освіти (на посаду ректора Черкаського державного технологічного університету) оголошеного згідно наказу №213-к від 07 вересня 2022 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України №305-к від 18 листопада 2022 року «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади ректора Черкаського державного технологічного університету».
06 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування вимог якої позивач зазначив, що він оскаржує недопуск до участі у конкурсі, оголошеному наказом МОН України №213- к від 07 вересня 2022 року, що свідчить про передчасність призначення нового конкурсу, призведе до покладення на позивача надмірного тягаря оскарження подальших наказів МОН України. Невжиття заходів щодо зупинення конкурсу на заміщення посади ректора ЧДТУ, призначеного наказом МОН України №305-к від 18 листопада 2022 року призведе до того, що до закінчення розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 буде проведено новий конкурс, за результатами якого буде обрана інша особа на посаду ректора ЧДТУ, з якою буде укладено контракт.
Вважав, що у разі не зупинення дії наказу №305-к та проведення конкурсу оскаржити цей наказ в майбутньому буде неможливо, оскільки він, як акт індивідуальної дії, вичерпає свою силу шляхом виконання. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.
Вжито заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства освіти і науки України №305-к від 18 листопада 2022 року «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади ректора Черкаського державного технологічного університету» до набрання законної сили відповідним судовим рішенням в адміністративній справі №580/5882/22.
Задовольняючи клопотання позивача, суд першої інстанції зазначив, що документи для участі в конкурсі на заміщення вакантної посади ректора Черкаського державного технологічного університету, оголошеному наказом від 07 вересня 2022 року №213-к, подав тільки ОСОБА_1 , якому відмовлено в допуску до участі у конкурсі та в подальшому наказом №305-к від 18 листопада 2022 року оголошено новий конкурс на заміщення наведеної посади. Отже, вирішення питання про законність наказу №305-к від 18 листопада 2022 року перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з перевіркою законності недопуску позивача до участі у конкурсі, оголошеному наказом від 07 вересня 2022 року №213-к.
Оскільки правомірність недопуску позивача до участі у конкурсі, оголошеному наказом від 07 вересня 2022 року №213-к, буде досліджуватись судом під час розгляду справи, то невжиття заходів забезпечення позову призведе до продовження процедури нового конкурсу, оголошеного наказом №305-к від 18 листопада 2022 року.
Вказані обставини свідчать, що після реалізації наказу №305-к від 18 листопада 2022 року позивачу необхідно буде докласти значних зусиль для захисту своїх прав.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство освіти і науки України звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що фактично оскаржувана ухвала ґрунтується виключно на припущеннях без відповідних доказів і на побоюваннях заявника про можливу упущену вигоду. Жодного належного та допустимого доказу власних голослівних тверджень заявником до поданої заяви додано не було. Судом було проігноровано і покладено в мотивувальну частину оскаржуваної ухвали виключно припущення. 
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ч.4  статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Наказом МОН від 07 вересня 2022 року № 213-к було оголошено конкурс на заміщення посади ректора Черкаського державного технологічного університету (далі - Університет). Кінцевий строк подачі документів від претендентів на посаду ректора - 06 листопада 2022 року.
Документи щодо участі в конкурсі на заміщення посади ректора Університету було подано тільки ОСОБА_1 (згідно заяви від 26 вересня 2022 року).
За результатами розгляду документів встановлено, що ОСОБА_1 був ректором зазначеного Університету на умовах, викладених в контракті з 2016 року до 2017 року та з 2017 року до 2022 року.
На підставі абз.2 ч.1 статті 42 Закону України «Про вищу освіту», відповідно до якого одна і та сама особа не може бути керівником відповідного закладу вищої освіти більше ніж два строки, ОСОБА_1 було відмовлено в участі у виборах на посаду ректора Університету листом МОН від 15 листопада 2022 року № 1/13904-22.
На підставі ч.3 статті 42 Закону України «Про вищу освіту», відповідно до якої конкурс на посаду керівника закладу вищої освіти оголошується протягом тижня з дня утворення вакансії, Наказом МОН від 18 листопада 2022 року № 305 було оголошено конкурс на заміщення посади ректора Університету.
Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними та такими, що порушують його права, позивач звернувся до суду з позовною заявою, а також заявою про вжиття заходів забезпечення позову.
В обґрунтування заяви зазначено, що невжиття заходів щодо зупинення конкурсу на заміщення посади ректора ЧДТУ, призначеного Наказом МОН України №305-к від 18 листопада 2022 року, призведе до того, що до закінчення розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 буде проведено новий конкурс, за результатами якого буде обрана інша особа на посаду ректора ЧДТУ, з якою буде укладено контракт. В такому випадку ОСОБА_1 доведеться звертатися до суду з вимогами про скасування цього Наказу та контракту, а також постане питання як проводити конкурс, призначений Наказом №213-к, якщо вже проведено конкурс, призначений Наказом №305-к. У разі не зупинення дії Наказу №305-к та проведення конкурсу оскаржити цей наказ в майбутньому буде неможливо, оскільки він, як акт індивідуальної дії, вичерпає свою силу шляхом виконання. 
Тобто, проведення нового конкурсу на підставі Наказу МОН України від 18 листопада 2022 року №305-к істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду щодо допуску ОСОБА_1 до конкурсу, оскільки за результатами нового конкурсу буде укладено контракт з ректором ЧДТУ і буде втрачено ефективний захист та унеможливлено поновлення порушених та оспорюваних прав ті інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. 
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії чи зупинення рішення суб`єкта владних повноважень.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії чи зупинення рішення суб`єкта владних повноважень. 
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
При вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.
Проте, судом не може даватися оцінка протиправності рішення відповідача, оскільки встановлення ознак його протиправності без розгляду справи по суті є неприпустимим.
Слід зазначити, що очевидна протиправність рішення суб`єкта владних повноважень - це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.
На переконання колегії суддів, в даному випадку до розгляду справи по суті та з наданих позивачем документальних доказів неможливо встановити очевидну протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень (відповідача) та наслідків його прийняття.
Щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача. Судове рішення за таким позовом не потребує виконання та його значення полягає у констатації факту правомірності/протиправності оскаржуваного рішення і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. Тому у справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже і заходів забезпечення позову вони не потребують.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06 лютого 2019 року по справі №826/13306/18.
Судова колегія погоджується із доводами апелянта про те, що зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи не надають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені статтею 151 КАС.
Як вбачається з матеріалів справи, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача нічим не підтверджено, відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, помилковим є рішення суду першої інстанції про задоволення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову. 
Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено порушення норм права, що призвело до невірного по суті вирішення питання.
Відповідно до статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 312, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року - скасувати та ухвалити нову.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дій та скасування наказів - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2023 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків