Постанова 
Іменем України 
18 травня 2023 року 
м. Київ
справа № 755/4963/21
провадження № 61-12690св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю, Олійник А. С., Погрібного С. О.,
Яремка В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник (боржник) - ОСОБА_1 , 
суб`єкт оскарження, - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович,
стягувач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,
боржник - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Семенюк Т. А.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог скарги 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва (далі - приватний виконавець) Корольова М. А., просив визнати неправомірною та скасувати постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, прийняту приватним виконавцем Корольовим М. А. 03 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 62797085.
На обґрунтування скарги посилався на те, що постановою приватного виконавця Корольова М. А. від 12 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62797085 про примусове виконання виконавчого листа 
№ 2-2712/1/2011, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 14 серпня 2018 року, про солідарне стягнення з нього та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) заборгованості за кредитним договором у сумі 316 500,03 дол. США та 435 536,47 грн, судових витрат зі сплати державного мита у розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.
Постановами Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 2-2712/11 скасовано ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року про поновлення стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк» пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Проте приватний виконавець Корольов М. А. його заяву від 26 лютого 2021 року про повернення виконавчого листа стягувачу проігнорував та 03 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 62797085 виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.
Зазначені дії приватного виконавця Корольова М. А. суперечать вимогам пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Короткий зміст рішень судів
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною та скасовано постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, прийняту приватним виконавцем Корольовим М. А. 03 березня 2021 року у виконавчому провадженні № 62797085.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що станом на день прийняття приватним виконавцем оскаржуваної постанови про об`єднання виконавчих проваджень від 03 березня 2021 року, постановами суду апеляційної інстанції від 24 лютого 2021 року відмовлено стягувачеві ПАТ АБ «Укргазбанк» у поновленні строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів 
№ 2-2712/1/2011, щодо яких приватний виконавець прийняв оспорювану постанову про об`єднання виконавчих проваджень.
Таким чином, з огляду на пропуск стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк» строку для пред`явлення виконавчих листів № 2-2712/1/2011 для виконання приватний виконавець не мав правових підстав для вчинення виконавчої дії щодо об`єднання виконавчих проваджень, відкритих для примусового виконання таких виконавчих листів.
Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2021  року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги, оскільки за відсутності судового рішення, ухваленого відповідно до положень статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа № 2-2712/1/2011 до виконання, правові підстави для здійснення виконавчого провадження відсутні.
Постановою Верховного Суду від 11 травня 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не встановив належного повідомлення стягувача про розгляд справи судом першої інстанції, не звернув уваги на пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, яким передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано неправомірною постанову приватного виконавця Корольова М. А. від 03 березня 2021 року про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. В іншій частині скарги відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що пред`являючи виконавчий лист № 2-2712/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 316 500,03 дол. США та 435 536,47 грн, судових витрат зі сплати державного мита у розмірі 1 700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн до виконання, ПАТ АБ «Укргазбанк» до заяви додало копії ухвал Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року, якими був поновлений строк пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання.
Постановами Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року скасовані ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року і відмовлено у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`явлення зазначеного виконавчого документа до виконання. Отже, стягувач пропустив строк пред`явлення вищезазначеного виконавчого листа до виконання, тому приватний виконавець не мав правових підстав для здійснення виконавчих дій за цим виконавчим листом, виконавчий лист не підлягає прийняттю до виконання приватним виконавцем і підлягає поверненню стягувачу.
За таких обставин постанова приватного виконавця Корольова М. А. від 03 березня 2021 року про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження є неправомірною.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У грудні 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
На обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення стягувача, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На момент винесення постанови від 03 березня 2021 року про зведене виконавче провадження № 64720931 виконавчий документ не визнано таким, що не підлягає виконанню. 
Виключні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження визначені статтями 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до зазначених норм не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження, як скасування судом ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тому підстав для скасування постанови приватного виконавця від 03 березня 2021 року про об`єднання виконавчих проваджень № 62797085 та № 64720697 у зведене виконавче провадження № 64720931 не було.
Крім того, банк до суду апеляційної інстанції надав постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року у справі № 2-2712/11, якою скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року у справі № 2-2712/11 про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі 
№ 2-2712/11 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: статті 128 ЦПК України, неврахування висновків викладених у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-ц, від 02 червня 2020 року у справі № 910/17792/17, від 12 квітня 2021 року у справі № 400/1832/20, від 12 травня 2021 року у справі № 216/3765/16-ц, від 10 вересня 2021 року у справі № 295/8610/15-ц, від 20 лютого 2020 року у справі № 263/3930/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі № 522/19433/17, від 11 березня 2021 року у справі № 296/9824/19, від 04 лютого 2021 року у справі № 202/26139/13-ц, від 11 травня 2022 року у справі № 755/4963/21, від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, від 12 серпня 2021 року у справі № 420/512/21, від 28 травня 2019 року у справі № 905/2458/16, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 09 лютого 2021 року у справі № 908/1152/18, від 30 червня 2021 року у справі № 927/889/18, постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 25 грудня 2021 року у справі № 679/219/20, 
відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, чи є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу (у межах відкритого виконавчого провадження) або закінчення виконавчого провадження, скасування судом ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з урахуванням того, що повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження визначені статтями 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження».
У березні 2023 року надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
На обґрунтування відзиву посилається на те, що доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права є безпідставними, оскільки суд апеляційної інстанції з підстав неповідомлення всіх учасників справи скасував ухвалу суду першої інстанції та ухвалив нове рішення. ПАТ АБ «Укргазбанк» реалізував свої процесуальні права під час апеляційного провадження. 
Суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого рішення про задоволення скарги, оскільки за відсутності судового рішення, ухваленого відповідно до статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, безпідставним є здійснення виконавчого провадження. Акти індивідуальної дії приватного виконавця, прийняті на підставі скасованого судового рішення, не можуть мати юридичної сили з дня їх винесення.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2022 рокувідкрито касаційне провадження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року справу призначено до розгляду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Встановлені судами обставини
У справі встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року у справі № 2-2712/1/2011 поновлено ПАТ АБ «Укргазбанк» трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року у справі № 2-2712/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 316 500,03 дол. США та 435 536,47грн, судових витрат зі сплати державного мита у розмірі 1 700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року у справі №2-2712/1/2011 поновлено ПАТ АБ «Укргазбанк» трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 14 серпня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 316 500,03 дол. США та 435 536,47 грн, судових витрат зі сплати державного мита у розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.
12 серпня 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до приватного виконавця Корольова М. А. із заявою про відкриття виконавчого провадження (т. 1, а. с. 42).
12 серпня 2020 року приватний виконавець Корольов М. А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 62797085 щодо боржника ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2712/11, виданого 14 серпня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 316 500,03 дол. США та 435 536,47 грн, судових витрат зі сплати державного мита у розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн (т. 1, а. с. 4-5).
Постановами Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 2-2712/11 ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року скасовані, ухвалено нові рішення, якими відмовлено у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (т. 1, а. с. 6-10, 
11-16).
26 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав приватному виконавцю Корольову М. А. заяву про повернення виконавчого листа № 2-2712/2011 стягувачу на підставі статті 4 Закону України «Про виконавче провадження. (т. 1, а. с. 17-18).
03 березня 2021 року постановою приватного виконавця Корольова М. А. відкрито виконавче провадження № 64720697 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-85/1/2011, виданого 21 вересня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва, про солідарне стягнення з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 314 888,29 дол. США та 118 335,33 грн, судових витрат зі сплати державного мита у розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн.
03 березня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. об`єднано виконавчі провадження № 62797085 та № 64720697 у зведене виконавче провадження № 64720931 (т. 1, а. с. 19-20).
Листом від 18 березня 2021 року приватний виконавець Корольов М. А. повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для повернення виконавчого листа № 2-2712/11 стягувачу.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Зазначеним вимогам постанова суду апеляційної інстанції не відповідає. 
Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Одним із основних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення є закріплення у процесуальному законодавстві положень щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в справах та відповідні норми спрямовані на забезпечення виконання рішень суду (див. постанову Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі № 905/2458/16, на яку посилається заявник у касаційній скарзі).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Звертаючись до суду з цією скаргою на дії приватного виконавця, Крачинов В. Д. як на підставу для визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження посилався на незаконне продовження приватним виконавцем здійснення виконавчого провадження вже після скасування апеляційним судом постановами від 24 лютого 2021 року ухвал суду, якими було поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та посилався на пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що вона встановлює підстави повернення виконавчого документа стягувачу до відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим відповідно до чинного законодавства.
Подібні висновки Верховний Суд виклав у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 755/4207/21-ц (провадження № 61-20931св21).
Водночас на момент звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою про відкриття виконавчого провадження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року у справі № 2-2712/11 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання були чинними. Тому підстав для повернення виконавчого документа приватним виконавцем Корольовим М. А. не було.
У статтях 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначені виключні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження.
Тому посилання заявника на скасування судом ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження.
Суди першої та апеляційної інстанцій зазначеного не врахували та дійшли помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 . 
Тому ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-ц, від 02 червня 2020 року у справі № 910/17792/17, від 12 квітня 2021 року у справі № 400/1832/20, від 12 травня 2021 року у справі № 216/3765/16-ц, від 10 вересня 2021 року у справі № 295/8610/15-ц, від 20 лютого 2020 року у справі № 263/3930/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі № 522/19433/17, від 11 березня 2021 року у справі № 296/9824/19, від 04 лютого 2021 року у справі № 202/26139/13-ц щодо дотримання вимог належного повідомлення учасника справи про дату, час та місце судового засідання відповідно до статті 128 ЦПК України.
Верховний Суд відхиляє посилання заявника на зазначені постанови Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, оскільки суд апеляційної інстанції на виконання вказівок Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 755/4963/21 врахував, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності стягувача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, скасував ухвалу суду першої інстанції та ухвалив нове рішення.
Безпідставними є також посилання заявника на постанови Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 09 лютого 2021 року у справі № 908/1152/18, від 30 червня 2021 року у справі № 927/889/18, оскільки заявник не зазначив, які саме висновки щодо застосування норм матеріального чи процесуального права не врахував суд апеляційної інстанції.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, чи є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу (у межах відкритого виконавчого провадження) або закінчення виконавчого провадження, скасування судом ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з урахуванням того, що повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження визначено статтями 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Водночас Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 755/4207/21-ц (провадження № 61-20931св21) за подібних правовідносин та участю тих самих учасників справи вже сформулював правовий висновок, відповідно до якого приватний виконавець за встановлених аналогічних обставин справи не мав підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.
Зазначеного суд апеляційної інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення скарги.
Верховний Суд відхиляє посилання заявника на те, що банк до суду апеляційної інстанції надавав постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року у справі № 2-2712/11, якою скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року у справі № 2-2712/11 про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначена постанова була подана після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у справі.
Доводи відзиву про те, що за відсутності судового рішення, ухваленого відповідно до статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, безпідставним є здійснення виконавчого провадження, Верховний Суд відхиляє, оскільки зазначене відповідно до статей 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження.
Верховний Суд також зауважує, що заявник не оскаржував постанови про відкриття виконавчого провадження як підстави для здійснення подальших виконавчих дій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
З урахуванням наведених мотивів Верховний Суд вважає за необхідне ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги. 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» по суті, скасування ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні скарги, то з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційних скарг у розмірі 7 021,00 грн (2 270,00 грн + 2 270,00 грн + 2 481,00 грн).
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Корольова Михайла Андрійовича, стягувач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», боржник - ОСОБА_2 , відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 7 021,00 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених за розгляд справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак

Судді                                                                                                             І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

                                                                                                                        С. О. Погрібний

                                                                                                                        В. В. Яремко