ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/2610/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі № 280/2610/22 (суддя І інстанції – Кисіль Р.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

-          визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 14.01.2022  № 03950011658 про відмову їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1;

-          зобов`язати відповідача зарахувати їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, періоди роботи з 01.03.2010 по 24.01.2011 на Запорізькому державному підприємстві "Кремнійполімер";

-          зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, починаючих з 6 січня 2022 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано рішення  відповідача від 14.01.2022 № 03950011658 про відмову  у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.;
- зобов`язано  відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, періоди роботи з 01.03.2010 по 24.01.2011 на Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер»;
- зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву  позивача від 06.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2    ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    за Списком № 1, з урахуванням висновків суду. В  іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції  і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що стаж позивача складає 6 років 9 місяців 6 днів. Отже у позивача відсутнє право на призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю визначеного законом пільгового стажу. Зауважує, що з 01.01.2004 період трудової діяльності зараховується до страхового стажу виключно за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку сплати страхових внесків та/або єдиного внеску до Пенсійного Фонду України. Оскільки система персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України не містить даних про перерахування страхових внесків із сум доходів, виплачених на користь позивача за періоди роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, тому спірний період не може бути зарахований до страхового стажу позивача. Крім того, за періоди з 23.07.2009 по 14.07.2010 відсутнє підтвердження атестації робочого місця. Тобто, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періоди роботи позивача на АТ «Запорізький завод феросплавів» з 23.07.2009 по 14.07.2010.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач є громадянкою України, у січні 2022 року звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2    ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    (за Списком № 1).
Рішенням від 14.01.2022 № 03950011658 позивачці відмовлено в задоволенні її заяви. Підставою для відмови у призначенні пенсії послугували наступні обставини:
-                                        пільговий стаж не зараховано з 21.03.2010 по 24.01.2011 через відсутність атестації робочих місць;
-                                        за періоди роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 по базі реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня позначка про сплату страхових внесків. (а.с. 13)
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 01.03.2010 по 24.01.2011 позивачка працювала апаратником в цеху № 5 по виробництву кремнійорганічних з`єднань на Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер», що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ЗДП «Кремнійполімер» від 09.09.2019 за № 37. Зазначена посада передбачена Списком № 1 розділ VІІІ підрозділ 1 код КП 1080А.010 позиція 8А, встановленому    Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, що підтверджується довідкою ЗДП «Кремнійполімер» від 09.09.2019  № 37. Щодо атестації робочих місць, то суд зазначає, що вона має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442    строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків    законом    покладено на страхувальника.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до частини першої    статті 308 КАС України апеляційний перегляд справи здійснений в межах доводів і вимог апеляційної скарги, а тому рішення суду в частині відмови в задоволенні позову не переглядалось.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються    Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991    (надалі по тексту    – Закон № 1788-XII) та    Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003    (далі    – Закон № 1058-ІV).
Спірним рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії від 14.01.2022 № 03950011658 не зараховано пільговий стаж з 21.03.2010 по 24.01.2011, оскільки перерва між атестаціями робочих місць від 22.07.2004 № 270, від 15.07.2010 № 230; за періоди з 01.03.2010  по 31.12.2010  у базі реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня позначка про сплату страхових внесків, тому зарахувати пільговий та страховий стаж нема можливості.
Щодо відмови у призначенні пенсії позивачки у зв`язку з проведенням атестації робочих місць в строк більший ніж 5 років, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 114 Закону України № передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм    статті 28 цього Закону.
Згідно з п. 1 ч. 2    ст. 114 Закону № 1058    на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічні приписи містяться у п. «а»    ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  № 1788-ХІІ від 05.11.1991    зі змінами та доповненнями (далі – Закон № 1788).
Відповідно до статті 62    Закону № 1788    основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Даними трудової книжки позивачки (запис 5-8) підтверджено, що з 11.02.2003 по 06.06.2011 вона працювала апаратником в цеху № 5 по виробництву кремнійорганічних з`єднань на Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер», де умови її праці відносились до особо шкідливих та особо важких, що надавало їй право на пільгову пенсію за Списком №1 розділ VІІІ підрозділ 1 код КП 1080А.010 позиція 8А, передбаченому    Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003. (а.с. 7-12)
Зазначене підтверджується Довідкою ЗДП «Кремнійполімер» про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.09.2019  № 37, яка долучена до матеріалів справи. (а.с. 15)
Проте період роботи з 21.03.2010 по 24.01.2011 не був врахований відповідачем, оскільки не покривався п`ятирічною дією наказу про атестацію робочих місць.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993    (далі – Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи за п. 2 ч. 2    ст. 114 Закону № 1058, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.
Зі змісту зазначених норм видно, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Також, згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого    наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
В період з 01.03.2010 по 24.01.2011 позивачка працювала апаратником в цеху № 5 по виробництву кремнійорганічних з`єднань на Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер», що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ЗДП «Кремнійполімер» від 09.09.2019 за № 37.
Зазначена посада передбачена Списком №1 розділ VІІІ підрозділ 1 код КП 1080А.010 позиція 8А, встановленому    Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, що підтверджується довідкою ЗДП «Кремнійполімер» від 09.09.2019 № 37. (а.с. 15)
Стосовно твердження відповідача про відсутність атестації робочого місця позивачки у період з 01.03.2010 по 24.01.2011, то суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Відповідно до пункту 4.2. Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442    результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених    наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21 серпня 2000 року № 205    в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Виходячи з наведеного вище, суд приходить до  висновку, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442    строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Зазначена позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23 січня 2018 року у справі № 732/2003/14, в постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 345/3301/17, в постанові від 23 жовтня 2018 року у справі № 348/1079/17, в постанові від 01 листопада 2018 року у справі № 455/1053/16-а, в постанові від 05 березня 2019 року у справі № 679/774/16-а, в постанові від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, в постанові від 02 липня 2019 року у справі № 348/2182/16-а та інших, в яких Верховний Суд зокрема зазначав, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19) дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Частиною 5    ст. 242 КАС України    встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Перебування позивачки на посаді, передбаченій Списком № 1, у період з 21.03.2010 по 24.01.2011 підтверджується належними доказами, що свідчить про необхідність врахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу роботи по Списку № 1. Проведення атестації робочого місця підтверджується уточнюючою довідкою підприємства.
В якості підстави для відмови у призначення пенсії відповідачем також зазначено, що «за періоди роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 по базі реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня позначка про сплату страхових внесків, тому зарахувати пільговий та страховий стаж нема можливості».
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    передбачено, що страхові внески – це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники – це роботодавці та інші особи, які відповідно до    закону    сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього    Закону.
Відповідно до частини першої    статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього    Закону    за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у    статті 20 Закону № 1058, відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього    Закону    нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим    Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Відповідно до статті 106 Закону № 1058    відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати.
За унормуванням статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків    законом    покладено на страхувальника.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом в постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 638/5795/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а та від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а та інших.
Отже сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску.
Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме на страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за не нарахування страхового внеску покладено також на страхувальника.
Отже, позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, не нарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивачку у спірний період, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 560/4616/20 (провадження № К/9901/9083/21).
Виходячи з зазначеного вище, позивачці протиправно відмовлено відповідачем у зарахуванні стажу за період з 01.03.2010 по 31.12.2010 та призначенні пенсії з вищевказаної підстави, а тому рішення відповідача від 14.01.2022 № 03950011658 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є протиправним та підлягає скасуванню, як правильно зазначено і судом першої інстанції.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6    ст. 12 КАС України    відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5    ст. 328 КАС України    оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення. 

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі № 280/2610/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко