ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4184/23 Справа № 216/2386/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - КОВАЛЬ В.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 216/2386/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони
позивач  ОСОБА_1 
відповідачі ОСОБА_2 , Моторно (транспортно) страхове бюро України

розглянувши  у спрощеному позовному провадженні,  у порядку  ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року, яке ухвалено суддею Коваль В.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 вересня 2022 року, 

УСТАНОВИВ:

В липні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, 30 грудня 2021 року о 08:06 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по вул. Солдатська 20, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, при зміні напрямку руху не переконався що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки BYD F-3, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення автомобілі отримала механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. 
Станом на дату спричинення шкоди відповідач ОСОБА_2 не склав договір на обов`язкове страхування відповідальності.
В результаті ДТП позивачу спричинена матеріальна шкода у вигляді пошкодження належного йому автомобіля марки «BYD F-3 HK 1.5і», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Вартість заподіяного матеріального збитку з технічної точки зору станом на 10 травня 2022 року складає 63 099,61 грн. Внаслідок ДТП позивачу спричинена також моральна шкода, яку позивач оцінює в розмірі 6 500 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_2 на час спричинення матеріальної шкоди порушив обов`язок складання договору страхування цивільної відповідальності, позивач звернувся до відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України з приводу виплати страхового відшкодування. 25 червня 2020 року відповідачем було сплачено страхове відшкодування на картковий рахунок позивача у розмірі 59 000 грн.
На підставі наведеного вище, позивач просив суд стягнути солідрано з відповідачів на його користь шкоду в розмірі 4 099,61 грн., моральну шкоду в розмірі 6 500 грн. та відшкодувати йому судові витрати.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь  ОСОБА_1 матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 4 099 грн. 61 коп.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 6 500 грн.
Стягнуто солідарно з Стягнуто солідарно з  ОСОБА_2  та Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь  ОСОБА_1  судові витрати у розмірі 11 731 грн. у вигляді: витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн., витрат на оплату експерту у розмірі 6 500 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 5 750 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач МТСБУ просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивач до МТСБУ посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що чинним законодавством не передбачено солідарного обов`язку стартовика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної ДТП майну потерпілого. 
Також апелянтом зазначено, що позивачем не наведено жодних обґрунтувань, які б свідчили про порушення МТСБУ вимог Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» щодо порядку або строків виплати страхового відшкодування.
Судом першої інстанції не надано оцінки тому, чи враховувалось експертом фізичний знос автомобіля при визначені розміру матеріального збитку та чи враховувалось ПДВ, вартість якого відшкодовується стартовиком при наданні доказів проведення ремонту автомобіля. Також суд першої інстанції не надав належної оцінки причинам та легітимності висновку експерта, який був замовлений позивачем майже через 5 місяців з дня ДТП. 
Крім того апелянт зауважує, що позивачем по справі не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, як і не надано доказів надання позивачу правничої допомоги та доказів оплати позивачем витрат на оплату експертизи в розмірі 6 500 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - залишити без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, з наступних підстав.
Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2021 року о 08:06 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по вул. Солдатська 20, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, при зміні напрямку руху не переконався що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки BYD F-3, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення автомобілі отримала механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. 
Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу «BYD F-3 HK 1.5і», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, є позивач - ОСОБА_1 .
На момент ДТП цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ.
Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
25 червня 2020 року МТСБУ здійснена, а позивачем отримана на картковий рахунок виплата страхового відшкодування у розмірі 59 000 грн., що сторонами не заперечувалось. 
З метою визначення завданого внаслідок ДТП матеріального збитку позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Рейнюка О.В., який провів огляд та склав Висновок № 51/22 експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 травня 2022 року, згідно із яким вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «BYD F-3 HK 1.5і», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП є рівною 63 099,61 грн. Ринкова вартість КТЗ «BYD F-3 HK 1.5і», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , становить 104 747,53 грн., вартість відновлювального ремонту складає 96 548,19 грн.
Увалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальної та моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що розмір матеріальної шкоди підтверджений матеріалами справи, а визначений позивачем розмір моральної шкоди буде відповідати засадам розумності та справедливості, а розмір франшизи є недоведеним. 
Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, з огляду на наступне.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене вина водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року і ніким не заперечена.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з положеннями ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, провадження №14-95цс20.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога.
Оскільки МТСБУ було виплачено позивачу 59 000 грн., то сума недоплаченої регламентної виплати, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 4 099,61 грн., що розраховується наступним чином: 63 099,61 грн. (розмір заподіяної шкоди згідно з висновку експерта) - 59 000 грн. (виплачена регламентна виплата МТСБУ).
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що МТСБУ безпідставно відмовило ОСОБА_1 у виплаті недоплаченого страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 Закону № 1961-IV від 01 липня 2004 року, оскільки потерпілим було виконано всі покладені на нього Законом обов`язки.
Оскільки судом встановлено виконання позивачем приписів Закону № 1961-IV від 01 липня 2004 року щодо покладених на нього обов`язків як потерпілого при ДТП, та невиконання МТСБУ приписів п. 34.2 ст. 34 Закону № 1961-IV від 01 липня 2004 року, а також безпідставну відмову позивачу у здійсненні страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 року, посилання відповідача на необґрунтованість складання експерта Рейнюка О.В. № 51/22 від 10 травня 2022 року по визначенню матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, судом обґрунтовано не взяті до уваги, оскільки ці посилання не спростовують допущених відповідачем порушень.
На підставі наведеного вище, позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 4 099,61 грн. підлягають частковому задоволенню та з відповідача МТСБУ на користь позивача підлягає стягненню вказана сума. 
При цьому відповідач ОСОБА_2 , відповідно до вимог чинного законодавства, не відповідає перед позивачем в частині недоплаченої регламентної виплати, а має відповідати в тому випадку, якщо регламентної виплати недостатньо для відшкодування завданої шкоди, отже солідарне стягнення з відповідачів 4 099,61 грн. невиплаченого страхового відшкодування є безпідставним, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. 
Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Таким чином, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Колегія суддів вважає, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачу, як потерпілому, завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна - автомобіля марки «BYD F-3 HK 1.5і», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , порушенням звичного способу життя через втрату автомобіля як засобу пересування, а також того, що розмір впливу цього фактору збільшився у зв`язку з воєнним станом, що призвело до вимушених негативних змін у його життєвих стосунках, то така шкода має бути відшкодована грошима, у зв`язку із чим позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню із стягненням моральної шкоди в розмірі 6 500 грн. з ОСОБА_2 , як особи, що винна у скоєнні ДТП. 
При цьому, колегія суддів не вбачає доказів заподіяння моральної шкоди позивачу з вини МТСБУ, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що чинним законодавством не передбачено солідарного обов`язку стартовика та страхувальника щодо відшкодування моральної шкоди, яка завдана майну особи внаслідок ДТП, в такому випадку моральна шкода відшкодовується винною у ДТП особою. 
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом указаних норм права, у разі часткового задоволення позову усі судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу МТСБУ задоволено частково та ухвалене нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача МТСБУ на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 4 099,61 грн. позивачем необхідно було сплатити, та сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. (мінімальна ставка судового збору при поданні фізичною особою позову про відшкодування матеріальної шкоди), який підлягає стягненню з відповідача МТСБУ на користь позивача.
Разом з тим, відповідачем МТСБУ при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 1 488,60 грн., і у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача МТСБУ підлялагє стягенню судовий збір в розмірі 744,30 грн., пропорційно задоволенню позовних вимог та апеляційної скарги. 
Відповідно до положень ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, з відповідача МТСБУ на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 248,10 грн. 
Також з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. (мінімальна ставка судового збору при поданні фізичною особою позову про відшкодування матеріальної шкоди), оскільки позовні вимоги позивача по стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню.
Крім того, з відповідача МТСБУ на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті послуг експерта зі складання Висновку № 51/22 експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 травня 2022 року в розмірі 3 500 грн. (а.с.13).
При цьому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь витрат, пов`язаних з наданням йому професійної правничої допомоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем по справі не надано доказів надання йому правничої допомоги, як то договору про надання правничої допомоги та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково. 
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 4 099 (чотири тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 61 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн.
Стягнути Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп. та витрати по оплаті послуг експерта зі складання Висновку № 51/22 експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 травня 2022 року у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яноста дві) грн. 40 коп. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 25 квітня 2023 року. 

Головуючий:

Судді: