ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 р.                                                                              Справа №  912/1923/22
м.Дніпро

         Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді - Коваль Л.А., Чередко А.Є.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агрінол" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 13.04.2023р. у справі № 912/1923/22
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агрінол", м. Запоріжжя, Запорізька область
до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Нідерландського підприємства з іноземними інвестиціями "Безпека меду", м. Кропивницький
про стягнення 15 899 213,26 грн
                                                               
                                                                            ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 13.04.2023р. у справі №912/1923/22 (повний текст ухвали складено 18.04.2023р., суддя В.Г. Кабакова) відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку для подання доказів. Залишені без розгляду клопотання позивача про долучення доказів від 07.04.2023 та про зменшення суми позовних вимог від 13.04.2023.
Ухвала мотивована тим, що обставини, викладені у клопотанні не являються належними підставами для долучення поданих заявником доказів під час судового розгляду справи. При цьому позивач не повідомляв суд, що відповідні докази не можуть бути подані у встановлений законом строк з об"єктивних причин, що не залежали від нього.
2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.
     Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на незаконність та необґрунтованість цієї ухвали, а також на постановлення її з порушенням норм процесуального і матеріального права просить її скасувати в частині  відмови у визнанні поважними причин пропуску строку на подання доказів та встановлення додаткового строку на їх подання, та постановити нову ухвалу, якою визнати поважними причини пропуску такого строку.
        2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що :
лише на стадії розгляду справи по суті позовних вимог відповідач заявив, що він не отримував спірний товар шляхом самовивозу, про що не йшлося у відзиві на позов і у запереченнях на відповідь на відзив;
згідно технічного запису судового засідання саме суд зобов"язав представника позивача надати докази самовивозу товару відповідачем;
суд певним чином не з"ясувавши джерело походження поданих додаткових доказів, дійшов невірного висновку про надання доказів лише перевізниками, при цьому судом не з"ясовано, хто саме з надавачів відповідей  на адвокатські запити є  перевізником;
судом не вказано в оскаржуваній ухвалі, які саме дані, що зазначені у видаткових накладних були відомі позивачу, та чи достатньо їх для встановлення особи до якої слід звернутися для отримання відповідних доказів у справі;
судом не надано оцінки щодо об"єктивної неможливості отримання з видаткової накладної інформації про перевізників, а інформації про заготівників меду у цих накладних взагалі немає, при цьому ФОП Шепель Д.О., який надав копії ТТН, актів приймання від відповідача та повернення відповідачу спірного товару є саме заготівником меду; ФОП Роченко В.Б., який надав копії ТНН та акти виконаних робіт з перевезення, є експедитором, який винаймав на виконання договору із відповідачем транспорт для перевезення спірного товару; викладені обставини, на думку скаржника , свідчать про неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи;
судом не правильно з"ясовано причини пропуску строку на подання доказів, які представник позивача просив визнати поважними  і які полягали у тому, що  ці докази не були подані разом з позовом у зв"язку з введення військового стану та окупацією м.Бердянськ, в якому знаходилися виробничі приміщення позивача , тому у останнього на момент звернення  з позовом не було доступу до первинних документів щодо постачання або самовивозу спірного товару
2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
        У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають обставинам справи та не спростовують висновків суду. Відповідач зазначає, що на момент подання позову 30.11.2022р. позивач знав, що видаткові накладні не підписані відповідачем, а тому не можуть підтверджувати факт передачі товару, однак незважаючи на це, не подав разом з позовною заявою докази, які просив приєднати до справи у своїй заяві від 07.04.2023р.; докази на підтвердження обставин, які б завадили позивачу вчасно подати докази ним не надані. За твердженням відповідача, невизнання ним факту поставки товару не є поважною причиною для долучення поданих доказів під час судового розгляду справи. Позивач в обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали посилається на нез"ясування судом першої інстанції обставин, які суд не повинен з"ясовувати при вирішенні питання поважності причин пропуску строку для подання доказів. Також відповідач зауважує, що посилання позивача на воєнний стан є безпідставним, оскільки предметом поданої позивачем заяви від 07.04.2023р. не було залучення до справи первинних документів, а докази, отримані представником позивача у відповідь на адвокатські запити, подані ним у межах підконтрольної  Україні території, а тому введення воєнного стану не заважало йому отримати вказані докази до подання позовної заяви і подати такі докази до суду разом з позовом, тобто в межах встановленого ГПК України строку.    
3. Апеляційне провадження.
3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023р. постановлено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами    без повідомлення учасників справи.      
14.06.2023р. у зв`язку із відпусткою суддів Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А. - членів колегії суддів, визначених протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено  колегію суддів у складі: головуючого судді - Вечірко І.О., судді - Коваль Л.А., Чередко А.Є.
Ухвалою суду від 14.06.2023р. колегією суддів у вказаному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.
3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Нідерландське підприємство з іноземними інвестиціями "Безпека меду" з позовом про стягнення 15 899 213,26 грн, з яких: 9 947 200,00 грн основного боргу, 497 360,00 грн штрафу, 3 142 225,10 грн пені, 2 312 428,16 грн інфляційних втрат, з покладенням судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки №1506/03 від 15.06.2021 в частині оплати товару.
Ухвалою від 13.01.2023 суд першої інстанції прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1923/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 07.02.2023 та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
В підготовчому засіданні 07.02.2023 та 23.02.2023р. суд оголошував перерви . 
Ухвалою від 03.03.2023 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 15.03.2023.
Ухвалою від 15.03.2023 суд закрив підготовче провадження у справі №912/1923/22 та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.03.2023. 
30.03.2023 суд розпочав розгляд справи по суті та оголосив перерву у судовому засіданні до 07.04.2023. 
07.04.2023, після початку розгляду справи по суті, позивач подав клопотання про долучення доказів, у якому просив: визнати об`єктивними та поважними причини неподання додаткових доказів у строк визначений ст. 80 ГПК України; встановити додатковий строк для подання доказів; долучити до матеріалів справи докази згідно з додатком і надати їм оцінку у сукупності з матеріалами справи.
З клопотання позивача вбачається, що 06.04.2023 у відповідь на адвокатський запит ним отримано копії документів на підтвердження фактичної поставки спірного товару від перевізників такого товару. Підставою отримання таких доказів стало невизнання відповідачем факту отримання товару. 
13.04.2023 позивач подав суду заяву про зменшення суми позовних вимог, де просить стягнути з відповідача 9 947 200,00 грн основного боргу, 497 360,00 грн штрафу, 1 411 684,82 грн пені та 1 662 689,68 грн інфляційних втрат, з покладенням судових витрат.
За результатами поданих позивачем клопотання та заяви  місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу.
        3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.
Ухвала Господарського суду Кіровоградської області від 13.04.2023р. у даній справі оскаржується у частині відмови у визнанні поважними причин пропуску строку на подання доказів та встановлення додаткового строку на їх подання, тому відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість вказаної ухвали лише у цій частині.
За приписами  ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;    2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 4  ст.74 ГПК України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом  у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
Питання стосовно подання доказів, долучених до заяв, скарг та документів, суд повинен вирішувати, керуючись ст.80 ГПК України   та зважаючи на поважність причин пропуску строку на подання кожного конкретного доказу.
Так, згідно з п.п. 2, 4, 8   ст. 80 ГПК України   позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
За приписами   ст.118 ГПК України     право на вчинення процесуальних дії втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ч. ч.1-4  ст.119 ГПК України  суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
При зверненні особи до суду з заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, заявник має довести наявність поважних причин пропуску такого строку. При цьому поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Процесуальне законодавство, в даному випадку, не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск процесуального строку, у зв`язку з чим, в кожному конкретному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.2 ГПК України  основними засадами (принципами) господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Виходячи із системного аналізу положень ч. 3 ст.2, ч. ч. 1, 2 ст.   42 ГПК України     до сторін та учасників справи застосовуються єдині принципи судочинства, а учасники справи є рівними у своїх правах. 
Разом з тим,   ст. 42 ГПК України   встановлено, що учасники справи мають не лише права, але й обов`язки, дотримання або недотримання яких безпосередньо впливає на результат розгляду справи судом. 
Згідно ч.1    ст. 61 ГПК України     зазначені права та обов`язки поширюються також і на представника учасників у справі та можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених ч.2     ст. 61 ГПК України.
Отже, учасники справи, незалежно від їх статусу (сторона у справі чи її представник/представники), повинні не лише користуватися наданими їм процесуальними правами, але й чітко виконувати передбачені процесуальним законом обов`язки, що у свою чергу повинно забезпечити справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору судом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.06.2020р. у справі № 96/3200/17.
Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.
При цьому сам лише факт подання особою клопотання про поновлення строку не є автоматичним обов`язком суду поновити цей строк, оскільки клопотання про поновлення строку на подання доказів повинно містити обґрунтування причин пропуску такого строку.
У даному випадку, позивач звернувся із клопотанням про долучення доказів після закриття підготовчого засідання, заявивши клопотання про продовження строку для його подачі суду. Разом з тим, покладені позивачем в обґрунтування клопотання про продовження процесуального строку обставини є недоведеними, докази  в обґрунтування цих обставин не надані.
Колегія суддів звертає увагу на те, що підготовче засідання у даній справі неодноразово відкладалось,  а тому позивач мав достатньо часу для звернення з відповідним клопотанням на подання доказів у строки, визначені ГПК України.
В контексті вищевикладеного, позивач мав можливість  для заявлення клопотання про подання доказів у підготовчому провадженні, а не після закриття підготовчого провадження у цій справі та призначення справи до судового розгляду по суті, проте, не скористався своїм процесуальним правом . 
При цьому посилання позивача на невизнання відповідачем факту поставки товару та виявлення цієї обставини вже після  початку розгляду справи по суті не являється, у розумінні чинного законодавства України, поважною причиною для продовження строку  для долучення поданих доказів під час судового розгляду справи.
Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивач не довів наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали йому реалізувати своє право на заявлення зазначеного клопотання у встановлений ГПК строк, у зв`язку із чим судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовлено відповідачу у задоволенні його клопотання про поновлення (продовження) процесуального строку на подання доказів.
Посилання позивача на воєнний стан в Україні, який, за твердженням скаржника,  позбавив його можливості вчасно надати суду первинні документи є безпідставними, оскільки предметом поданої позивачем заяви від 07.04.2023р. було залучення до справи документів, отриманих представником позивача у відповідь на адвокатські запити  №28 від 03.04.2023 та №29 від 06.04.2023р, подані ним у межах підконтрольної  Україні території. 
При цьому заявник  не навів причин, що об`єктивно не залежали від нього, і які позбавили його можливості звернутися з відповідними адвокатськими запитами раніше    та, відповідно, отримати і подати відповідні докази до суду першої інстанції у визначені ГПК України строки. 
Крім того, як було вірно встановлено місцевим господарським судом, позивач не повідомляв суд про намір подати додаткові докази, або про те, що відповідні докази не можуть бути подані у встановлений законом строк з об"єктивних причин, що не залежать від нього.
Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини"   суди застосовують при розгляді справ   Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод   та практику Європейського суду з прав людини,     як джерело права.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
У даній справі, інші доводи скаржника не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді ухвали місцевого господарського суду, спростовуються вищевикладеним і не впливають на юридичну оцінку обставин справи.
 3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
     За приписами п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
     Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування постановленої ним ухвали.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зроблених місцевим господарським судом та не свідчать про їх необґрунтованість, оскільки правильність цих висновків напряму випливає із матеріалів цієї справи  та норм чинного законодавства. 
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу місцевого господарського суду від 13.04.2023р. у даній справі слід залишити без змін.
3.5. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.275 - 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд  
                                                     ПОСТАНОВИВ:
    Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агрінол" - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 13.04.2023р. у справі №912/1923/22  - залишити без змін.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

     Головуючий суддя                                                                               І.О. Вечірко

     Суддя                                                                                                      Л.А.Коваль
   
     Суддя                                                                                                      А.Є.Чередко