КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/3904/2023             
                                      
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                               Справа № 761/34838/20
 
05 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Ратнікової В.М.
суддів                       -  Борисової О.В.
                                   - Левенця Б.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Юзькової О.Л., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
 
29 жовтня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав  анкету- заяву № б/н від 21 червня 2011 року. При підписанні анкети - заяви відповідач  підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.
Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі.  
Вказує на те, що для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн. 
Вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, проте у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач  має заборгованість станом на 23 вересня 2020 року у розмірі 48 374,37 грн., яка складається із: 37 890,48 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10 483,89 грн. заборгованості за простроченими відсотками. 
З огляду на викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21 червня 2011 року у розмірі 48 374,37 грн., яка складається з: 37 890,48 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10 483,89грн. заборгованості за простроченими відсотками.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.06.2011 року у розмірі 37890 грн. 48 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року, 21 листопада 2022 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталія Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, в іншій частині рішення суду  просить залишити без змін.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками по кредиту ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що відповідач не з`явився до суду першої інстанції, не надав заперечень  на позов, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування  висновків  Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові  від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Вказує на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим підписав Заяву № б/н від 21.06.2011 року. Відповідно до підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви, він погодився на те, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг.
21.06.2011 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, яка в подальшому перевипускалася. На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000,00 грн.
Окрім того, 21.06.2011 року відповідачем також було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду". В кінці довідки зазначено: 63 фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитними коштами ознайомлений (а).
У вказаній довідці зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% на місяць), сума щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500грн. +5% від суми заборгованості по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій).
З огляду на зазначене, вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками по кредиту в сумі 10 483,89грн.
Відзиву на апеляційну скаргу  відповідачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21 червня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.  З вказаної анкети-заяви вбачається, що  ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я  платіжну картку  кредитка " Універсальна". Бажаний кредитний ліміт -10 000,00 грн.
З наданої позивачем  до позовної заяви довідки про  умови  кредитування з використанням  платіжної карти " Кредитка  Універсальна" 55 днів пільгового періоду вбачається, що це довідка по договору  SAMDN50000046381791, яка  підписана ОСОБА_1   21.06.2011 року. У вказаній довідці  визначено умови щодо  нарахування банком  відсотків на залишок  власних  коштів клієнта ( від 100 грн. і більше)  в розмірі 10 % річних, базова відсоткова ставка в місяць ( нараховується на залишок непрострочених заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році)- в сумі 2,5%.
 З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 21 червня 2011 року  йому було встановлено кредитний ліміт 300,00 грн. та того ж дня було збільшено кредитний ліміт до 500,00 грн., 22 липня 2011 року кредитний ліміт було збільшено до 600,00 грн., 15 вересня 2011 року кредитний ліміт було збільшено до 700,00 грн., 27 червня 2012 року кредитний ліміт було збільшено до 5 000,00 грн.,26 травня 2017 року кредитний ліміт було збільшено до 10 000,00 грн., 07 липня 2017 року кредитний ліміт було збільшено до 23 000,00 грн., 02 жовтня 2018 року кредитний ліміт було збільшено до 50 000,00 грн., 26 лютого 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 49 829,66 грн., 11 березня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 49 448,66 грн., 15 березня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 45 574,02 грн., 19 вересня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 44 240,00 грн., 22 жовтня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 42 810,00 грн., 19 грудня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. 
Як вбачається з наданої позивачем  довідки, 21 червня 2011 року відповідач отримав  у  АТ КБ " ПриватБанк" кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 04/15;  22 червня 2012 року - отримав кредитну картку №НОМЕР_2 , терміном дії до 05/16, 16 грудня 2015 року отримав кредитну карту №НОМЕР_3 , терміном дії до 12/19;  04 травня 2016 року - отримав кредитну картку №НОМЕР_3 , терміном дії до 12/19; 08 червня 2017 року відповідач отримав кредитну картку №НОМЕР_4 , терміном дії до 03/21;  
З виписки  АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором  № б/н, укладеним з ОСОБА_1 , станом на  23 вересня 2020 року вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ  КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість  за договором б/н від 21 червня 2011 року  станом на  2.09.2020 року у розмірі 48 374,37 грн., яка складається із: 37 890,48 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10 483,89грн. заборгованості за простроченими відсотками. З вказаного розрахунку вбачається, що  позивач нараховував  відповідачу відсотки за користування кредитом   за період з  21.06. 2011 року  до 30.08.2014 року за  поточною процентною ставкою -30,00; з  01.09.2014 року по  31.03.2015 року за  поточною процентною ставкою -34,80;  з  01.04.2015 року по 31.05.2015 року  за  поточною процентною ставкою -43,20; з 01.06.2015 року по  07.06.2017 року за  процентною ставкою  -3,60;  за період  08.06.2017 року по  31.07.2020 року за  процентною ставкою-3,50 ; за період з  01.08.2020 року по 23.09.2020 року  за процентною ставкою  3,4. За період з  01.07.2019 року по  29.02.2020 року  відповідачу нараховувались  також проценти  на прострочений кредит у розмірі  84 % річних,  а з  01.03.2020 року - у розмірі 42,0  % річних.
В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення  Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 рокув частині відмови у стягненні з  відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом та ухвалити  в цій частині нове судове рішення  про задоволення  вказаних позовних вимог, в іншій частині рішення  суду просить залишити без змін.
Отже, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року  в частині задоволення вимоги банку  про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в  сумі 37 890,48 грн. сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний суд переглядає  оскаржуване рішення суду першої інстанції  лише в частині відмови в задоволенні  позовних вимог банку про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.
Відмовляючи  в задоволенні  позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині  стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції посилався на те, що, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі  розмір  відсотків за користування кредитом та  порядок їх нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором   б/н від 21.06.2011 року позивач  посилався на надані ним до  позовнорї заяви  Витяг з Умов та правил надання банківських послуг  у АТ КБ " ПриватБанк" та на Тарифи банку, розміщені на сайті: www.privatbank.ua.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг  у АТ КБ " ПриватБанк"розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ " ПриватБанк" 21.06.2011 року, а також  що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове  рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей  205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 21 червня 2011 року, роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості. Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21 червня 2011 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру  відсотків за користування кредитом. Додана до позовної заявидовідка про  умови  кредитування з використанням  платіжної карти " Кредитка  Універсальна" 55 днів пільгового періоду вбачається, що це довідка по договору  SAMDN50000046381791, яка  підписана ОСОБА_1   21.06.2011 року. У вказаній довідці  визначено умови щодо  нарахування банком  відсотків на залишок  власних  коштів клієнта ( від 100 грн. і більше)  в розмірі 10 % річних, базова відсоткова ставка в місяць ( нараховується на залишок непрострочених заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році)- в сумі 2,5%.
У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21 червня 2011 року не зазначено, що між сторонами було укладено саме договір SAMDN50000046381791. В підписаній відповідачем  анкеті- заяві процентна ставка за користування кредитом не зазначена.
 З вказаних доказів вбачається, що   досліджена  судом  анкета - заява  про приєднання  до Умов та правил  надання банківських послуг  у ПриватБанку, яка підписана відповідачем, не містить  умов про визначення  сторонами розміру відсотків, які підлягають стягненню за користування кредитом та процентів  за прострочений кредит. Додана до позовної заяви довідка про  умови  кредитування з використанням  платіжної карти " Кредитка  Універсальна" 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, стосується договору  SAMDN50000046381791, а не договору б/н від 21.06.2011 року. Крім того, у вказаній   довідці встановлений  розмір відсотків за користування кредитом - 2,5 %  на місяць, а позивачем  у розрахунку заборгованості  відповідача зазначений розмір відсотків  за користування кредитом : 3,0; 3,40; 3,48; 3,50; 3.60.  За період з  01.07.2019 року по  29.02.2020 року  відповідачу нараховувались проценти  на прострочений кредит у розмірі  84 % річних,  а з  01.03.2020 року - у розмірі 42,0  % річних. 
В позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь проценти від суми неповернутого  в строк кедиту, які у відповідності до  ч.2 ст. 625 ЦК України  встановлюються за домовленістю сторін у процентах  від простроченої суми  заборгованості у розмірі: 86,4 %- для карти  " Універсальна"  та 84 % - для карти   Універсальна  голд" в редакції Умов та правил, що почала діяти  з  01.03.2019 року згідно з  п.2.1.1.2.12.
Надаючи оцінку вказаним доказам  в сукупності, колегія суддів   приходить до висновку про  правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови  у задоволенні позовних вимог банку до відповідача про стягнення з нього відсотків    від неповернутого в строк кредиту в сумі  10 483,89 грн., так як надана  до  суду Роздруківка Умов та правил наданння банківських послуг  із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ   повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.  Вказані Умови та правила наданння банківських послуг  у ПриватБанку відповідачем не підписані.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (21 червня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (29 жовтня 2020 року), тобто, банк міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», враховуючи відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про те, що надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне. 
Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
В анкеті-заяві б/н від 21 червня 2011 року не  міститься  інформації про укладення між сторонами кредитного договору SAMDN50000046381791, тоді як у  довідці  про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільговий період»  вказано, що це довідка подоговору SAMDN50000046381791 за яким  і визначено умови кредитування, а саме:  тип кредиту, базова відсоткова ставка в місяць- 2,5%, розмір щомісячних платежів- 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів- до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір пені та штрафів. Кредитний договір SAMDN50000046381791 у матеріалах справи відсутній.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин  в оскаржуваній частині рішення суду апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року в оскаржуваній частині постановлено з дотриманням норм  матеріального  та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
                                    п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни залишити без задоволення.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

               Головуючий:                                              Судді: