ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3799/23 Справа № 205/6665/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федотова В.М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
       В обґрунтування позову посилався на те, що позивач з 04.04.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини припиненні з серпня 2021 року, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, відмінності характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки позивача з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб між сторонами розірвати.
       Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу – задоволено.
       Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04 квітня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 126 – розірвано.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, вирішивши повернути позивачу ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, у розмірі 496 грн 20 коп, а відповідача звільнити від судових витрат, стягнувши з позивача на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Зазначає, що судом першої інстанції помилково не враховано норми ст. 142 ЦПК України, норми ст. 7 Закону України “Про судовий збір” та не враховано її майновий стан.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. 
       У відзиві відповідач позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала.
       Відповідачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу надано всі необхідні докази.
       Ухвалюючи рішення в частині стягнення судових витрат, суд першої інстанції вважав, що оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн; оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, понесені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн відшкодуванню не підлягають.
       Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції. 
       Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
       Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
       У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
       З матеріалів справи вбачається, що відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечувала та визнала позов. 
       Відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
       Відповідно до ч.3 ст. 7 Закону України “ Про судовий збір” у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
       Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору.
       Таким чином із відповідача, у такому випадку, стягується лише 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви.
       При цьому, у державному бюджеті залишається інші 50 відсотків судового збору, які були сплачені позивачем під час подання позову (та які відшкодовуються позивачу відповідачем).
       Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, зважаючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду по суті, то з нього слід стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з нього стягненню у випадку невизнання ним позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», тобто у розмірі 496,20 грн.
       Посилання в скарзі про те, що апелянт має скрутний матеріальних стан, колегією суддів відхиляються, оскільки є необґрунтованими. 
       Щодо стягнення правничої допомоги, колегія суддів зазначає наступне. 
       Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
       Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       Частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, понесені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн. відшкодуванню не підлягають.
       Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, зменшивши його з 992,40 грн до 496,20 грн. В решті рішення суду, в оскаржуваній частині, залишити без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково. 
       Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору — змінити, зменшивши його з 992 грн. 40 коп. до 496,20 грн.
       В решті рішення суду, в оскаржуваній частині — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: