ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року 
м. Київ
справа № 300/2520/22
адміністративне провадження № К/990/14724/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,     
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року (суддя: Григорук О.Б) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року (судді: Большакова О.О., Качмар В.Я., Мікула О.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), у якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення від 22 квітня 2022 року про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що оскаржуване рішення було прийняте відповідачем на основі недостовірної інформації та без дотримання вимог Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої    наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 грудня 2013    року №1235.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржуване рішення про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 приймалось на підставі відомостей, наданих Управлінням стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України листом від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022, згідно з яким компетентним органом встановлено можливість вчинення позивачем в Україні діяльності, направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні.
При цьому суд першої інстанції зауважив, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач прийняв рішення про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 обґрунтовано, превентивно та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , покликаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційну скаргу подано з підстави, передбаченої пунктом 4 частини четвертої    статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник зазначає, що оскаржуване рішення про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 було прийняте на підставі інформації, викладеної у листі від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022 Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, що є недостовірною.
Скаржник указує, що інформація,  викладена у листі Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022 є предметом оскарження у справі №344/7482/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про спростування недостовірних відомостей.
З погляду скаржника, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання позивача про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 344/7482/22.
Так, скаржник зазначає, що відхилення клопотання позивача про зупинення провадження у цій справі позбавило його можливості подати у даній справі належний та допустимий доказ (рішення суду у справі № 344/7482/22). 
Крім того, скаржник стверджує, що суди попередній інстанцій без достатніх правових підстав надали правову оцінку тим обставинам, які мали б бути встановлені у порядку цивільного судочинства та навели у рішеннях преюдиційні висновки, які тепер позивач позбавлений спростувати у справі №344/7482/22.
На підставі цього скаржник переконує, що наведене порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права призвело до ухвалення адміністративним судом у даній справі рішення без надання позивачу можливості подати належний та допустимий доказ (рішення суду у справі № 344/7482/22) та унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Позиція інших учасників справи
Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив, що відповідно до    приписів частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України    не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року (судді: Загороднюк А.Г., Єресько Л.О., Соколов В.М.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі № 300/2520/22.
Ухвалою Верховного Суду (суддя: Загороднюк А.Г.) від 07 червня 2023 року призначено справу до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 на підставі посвідки ТР167212 тимчасово проживав в Україні з метою навчання.
20 квітня 2022 року Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на підставі Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 грудня 2013 року №1235, та пунктів 1, 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» звернулося до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області із зверненням, оформленим листом від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022 про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Індія ОСОБА_1 строком на 3 роки.
У даному зверненні указано, що громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 становить загрозу охороні громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Зазначено, що за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, встановлено громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , який перебував в Україні, з метою вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацію масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності, та направлені на повалення державного ладу України.
Крім того, з метою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та дестабілізації криміногенної обстановки в Україні, у ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 має намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурення вихідців з РФ та близьких їм осіб, планує створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій. Таким чином, вказане може призвести до чисельних порушень громадського порядку та дестабілізацію в середині держави, тим самим призвести до порушень конституційних прав громадян України та інших осіб які тимчасово чи постійно проживають в Україні. Разом з цим, зазначено, що громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 станом на 19 квітня 2022 року не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.
22 квітня 2022 року Управлінням Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області було прийнято рішення про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на три роки, до 22 квітня 2025 року. 
Підставою для прийняття рішення про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну слугувало звернення Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022  про застосування заборони в`їзду в Україну строком на три роки відносно громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 . 
Уважаючи рішення відповідача про заборону в`їзду в Україну протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Джерела права та акти їхнього застосування, оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються
Відповідно до частин першої, другої та третьої    статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у цій справі не відповідають, а викладені в касаційній скарзі мотиви є прийнятними, з огляду на наступне.
Предметом розгляду у цій справі є оскарження рішення Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 22 квітня 2022 року про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 .
Як зазначалося вище, підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 слугувало звернення Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області, викладене листом від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022.
Головною підставою для скасування оскаржуваного рішення позивач зазначав те, що інформація щодо позивача, яка міститься у листі Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022, є недостовірною.
Колегією суддів з`ясовано, що у суді першої інстанції представник позивача звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі.
Мотивуючи заявлене клопотання представник позивача, пославшись на недостовірність інформації щодо позивача, яка викладена у  листі Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022, зазначав, що ініціював цивільний позов про спростування такої недостовірної інформації, що є предметом оскарження у справі №344/7482/22.
Враховуючи наведені обставини представник позивача уважав, що наявні підстави для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі №344/7482/22 відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.
У межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд зауважує, що підстави для зупинення провадження у справі передбачені статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України.    Зазначеною статтею визначено передумови для обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження та підстави і порядок відновлення зупиненого провадження у справі.
Пунктом 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначені правові приписи, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен з`ясувати: який є взаємозв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, до розгляду якої просить зупинити провадження заявник; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду даної справи. 
При цьому, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, факти тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №344/7482/22 у даному випадку відсутня.
Тобто, суд першої інстанції уважав, що може самостійно з`ясувати обставини, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про заборону в`їзду в Україну позивачу, зокрема, ті, що викладені у листі Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022, та перевірити їх підтвердження чи спростування належними та допустимими доказами.
Проте, суд першої інстанції, врахував як доказ лист Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022 та констатував правомірність рішення про заборону в`їзду в Україну позивачу, не з`ясовувавши обставин справи у цій площині, зокрема, не перевіряв, чи відповідає інформація, викладена у зазначеному листі, дійсності, чи підтверджується вона належними та допустимими доказами. 
Так само і суд апеляційної інстанції постановляючи оскаржувану постанову не оцінював жодним чином обставини, що слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Принагідно Верховний Суд зауважує, що справа № 344/7482/22, предметом оскарження у якій є достовірність інформації, що викладена у листі Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області від 20 квітня 2022 року №880/55/108/01-2022, та яка може мати преюдиційне значення для цієї справи, а не навпаки, до цього часу не розглянута.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
За змістом пункту 2 частини першої    статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України    суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини 2    статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Верховний Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі є передчасними й такими, що постановлені з порушенням норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, що призвело до постановлення незаконних судових рішень у цій справі.
Виходячи з наведеного вище, зважаючи на приписи статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає задоволенню,     а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у цій справі скасувати.
Адміністративну справу №300/2520/22 направити на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                        А.Г. Загороднюк
судді                                                                                                             Л.О. Єресько
                                                                                                                     В.М. Соколов