КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
12 червня2023 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 759/13575/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6346/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
 суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О.,  у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, -
 
в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2022 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 12 квітня 2022 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем IVECO 440 Е38, р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 здійснив зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Забезпечення транспортного засобу IVECO 440 Е38 страховкою підтверджується відповідним полісом № АТ/1156878, яка застрахована АТ «СГ «ТАС». Оскільки внаслідок ДТП ніхто не постраждав, позивачем та водієм транспортного засобу IVECO з вини якого сталася пригода складено спільне повідомлення про ДТП від 12 квітня 2022 року. Після подання вказаного повідомлення, позивачу було здійснено відповідачем АТ «СГ «ТАС» сплату страхового відшкодування у розмірі 12 500,00 грн. Однак, після проведених ремонтних робіт було сплачено за ремонт автомобіля набагато більшу суму, ніж сума страхового відшкодування. Так відповідно до акту № 4 здачі-прийому виконаних робіт (послуг) від 09 травня 2022 року, за ремонт автомобіля сплатив 11 840,00 грн. Додатково позивачем були придбані запасні частини, а саме задній лівий ліхтар, вартістю 7 580 грн. та комплект розширювачів арок авто, що вартує 12 500,00 грн. Таким чином загальна вартість ремонту автомобіля після пригоди становила 31 920,00 грн. Враховуючи суму страхової виплати, що здійснена відповідачем у розмір 12 500,00 - вартість ремонту, що не була покрита страховою виплатою становить 19 420,00 грн.
Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу застрахована і страхова компанія провела часткову виплату в сумі 12 500,00 грн. до відшкодування збитків належить 19 420,00 грн.
Крім того, у відповідності до страхового полісу № АТ/1156878, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено обов`язок власника транспортного засобу сплатити франшизу у розмірі 1500,00 грн. на користь позивача. 
Врахувавши вищевказане, позивач просив позов задовольнити, стягнути на користь позивача із ПрАТ «СГ «ТАС» - 19 420,00 грн. недоплаченого страхового відшкодування та з ОСОБА_2 - 1 500,00 грн. франшизи, та в рівних частках із відповідачів 992,40 грн. судового збору (а.с. 1-6).
            Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» - Кудрявський С. надав відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 11 травня 2022 року позивач подав до АТ «СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування та погодився з розміром шкоди у розмірі 12 395,00 грн. АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у повному обсязі у розмірі 12 395,00 грн. про що, позивач не заперечує у своїй позовній заяві. АТ «СГ «ТАС» діяло виключно відповідно до абз.2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було подана до АТ «СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування в якій погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 12 395,00 грн. Крім того, вважає, що позивач безпідставно вимагає стягнути з відповідача вартість ремонту без врахування коефіцієнту зносу, без вирахування франшизи та ПДВ, просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 24-27, 35-41).
            Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначив, що він не міг погодитись на виплату суми у розмір 12 395,00 грн. у той час , коли вже поніс витрати на ремонт автомобіля у розмірі 31 920,00 грн., вказана у заяві про страхове відшкодування сума у розмірі 12 395,00 грн. не обґрунтована. 11 травня 2022 року заява про страхове відшкодування не була підписана позивачем. Відповідач не провів з власної ініціативи експертизу чи оцінку пошкодженого автомобіля, а також не довів у порядку ст. 81 ЦПК України обставини, що підтверджують проведення відповідачем оцінки збитків, завданих транспортному засобу - доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення страхового відшкодування, заявленого у позові є необґрунтованими (а.с. 49-50).
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1 500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн. В решті позовних вимог - відмовлено (а.с. 56-57).
Не погодившись з рішенням районного суду, 09 лютого 2023 року ОСОБА_1 направив до апеляційного суду апеляційну скаргу в якій просив рішення районного суду скасувати, ухвалити нове яким задовольнити його позовні вимоги до АТ «СГ «ТАС» в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що витрати на ремонт автомобіля здійснив 09 травня 2022 року, а заява про страхове відшкодування датована 11 травня 2022 року, тобто на момент подання такої заяви позивач мав документи, що підтверджуються дійсну вартість збитків, а з сумою збитків 12 395 грн., яка зазначена в заяві позивач не погоджується, таку заяву не підписував. Крім того, на момент формування заяви про страхове відшкодування від 11 травня 2022 року на погодження результати огляду (акт огляду) належного позивачу автомобіля не отримував, а суд першої інстанції не витребував відповідну страхову справу для ознайомлення, та не застосував положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» де зазначено, що відшкодуванню підлягає оцінена шкода (а.с. 64-73, 83-92).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції (а.с. 75).
23 лютого 2023 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 24 лютого 2023 року передана судді-доповідачу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти  днів з дня вручення копії даної ухвали  (а.с. 80).
28 березня 2023 року Київським апеляційним судом отримано заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги разом з новою редакцією апеляційної скарги із зазначенням усіх учасників справи та копіями скарги та доданими письмовими матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі (а.с. 83-92).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження, встановлений строк подачі відзиву до 14 квітня 2023 року (а.с. 94).
13 квітня 2023 року до апеляційного суду надійшов відзив відповідача АТ «СГ «ТАС» в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с. 101-109).
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення районного суду в частині задоволення позову до ОСОБА_2 сторони не оскаржували, доводів незаконності рішення в цій частині подана позивачем апеляційна скарга не містить, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не перевіряв законність рішення районного суду в частині задоволення позову до ОСОБА_2 .
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «TOYOTA Hilux», р/н НОМЕР_2 (а.с.9).
            12 квітня 2022 року водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем IVECO 440 Е38 р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з автомобілем позивача «TOYOTA Hilux» р/н НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
       У зв`язку з тим, що постраждалих у ДТП не було між водієм IVECO 440 Е38, р/н НОМЕР_1  та «TOYOTA Hilux» р/н НОМЕР_2 було складено спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 12.04.2022р. відповідно до якого, ОСОБА_3 визнав вину в ДТП, яка сталася 12 квітня 2022 року (а.с.11).
       Відповідно до акту № 4 здачі-прийому виконаних робі (послуг) складений 09 травня 2022 року ціна робіт (послуг) відповідно до рахунку (договору) складає 10 200,00 грн. та вартість використаних запчастин та матеріалів складає 1 640,00 грн., а всього 11 840,00 грн. Вказаний Акт містить підпис і печатку від імені виконавця ФОП ОСОБА_4 від імені замовника Акт не оформлений і не підписаний (а.с.12).
       Крім того, позивачем до позовної заяви додані товарний чек від 04.05.2022р. та товарний чек від 11.05.2022р., за якими (без зазначення осіб Продавця і Покупця) вказано про купівлю заднього ліхтаря - 7580,00 грн. та комплекту розширювачів арок авто у розмірі 12 500,00 грн.(а.с.13).
До суду першої інстанції представником відповідача подана належно завірена копія заяви ОСОБА_1 від 11 травня 2022 року реєстраційний № 11354 за якою зазначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що розмір страхового відшкодування складає 12 395 грн. з вирахуванням франшизи 1500 грн. та не наполягає на проведенні оцінки. експертизи пошкодженого майна. Обставини події - згідно заяви, вказаний рахунок для виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 , заява підписана заявником. Крім того, у заяві від 11.05.2022р. заявник зазначив, що претензій до АТ «СГ «ТАС» не має та мати не буде (а.с. 27).
Після подання вказаного повідомлення, позивачу ОСОБА_1 було здійснено відповідачем АТ «СГ «ТАС» сплату страхового відшкодування у розмірі 12 500,00 грн., що  визнав позивач в поданій ним позовній заяві (а.с. 1-6).
 
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Згідно з п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтями 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
У пункті 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
            При цьому згідно з частиною першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).
Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 357/3729/17 (провадження №61-17298св18), яка з огляду на положення ст. 263 ЦПК України має бути застосована судом.
Судом встановлено, що заява позивача ОСОБА_1 від 11 травня 2022 року про визначення суми і виплату страхового відшкодування, акцептована відповідачем АТ «СГ «ТАС», тобто сторони досягли згоди про розмір матеріальних збитків за страховим випадком, який відбувся 12 квітня 2022 року, та визначили його у розмірі 12 395 грн. 00 коп. В заяві ОСОБА_1 засвідчив, що він згоден із розміром страхового відшкодування, на проведенні оцінки, експертизи не наполягав та після його отримання не матиме матеріальних претензій до відповідача АТ «СГ «ТАС»(а.с. 27). 
Сплату відповідачем АТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування у розмірі 12 500,00 грн. позивач визнав в поданій ним позовній заяві (а.с. 1-6).
З огляду на положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд визнав встановленими обставини виплати відповідачем АТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування у розмірі 12 500,00 грн. позивачу ОСОБА_1 на підставі поданої останнім заяви.
Доводи апелянта ОСОБА_1 , що суд першої інстанції  не витребував матеріали страхової справи і не врахував заперечень позивача щодо підписання заяви, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними та відхилив, оскільки відповідачем АТ «СГ «ТАС» до відзиву на позовну заяву була додана належно завірена копія заяви ОСОБА_1 від 11 травня 2022 року про погодження розміру і виплату страхового відшкодування, заяви про призначення судової експертизи позивач ОСОБА_1 в суді першої інстанції та в апеляційному суді не заявляв.
Факт перерахування АТ «СГ «ТАС» на користь  ОСОБА_1 страхового відшкодування у погодженому розмірі свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування в більшому розмірі.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції врахувавши вищенаведені положення Закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що страховик своє зобов`язання перед позивачем по виплаті погодженої суми страхового відшкодування виконав.  
Інші доводи скарги цих висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати в суді апеляційної інстанції мають бути віднесені на його рахунок.   
З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду:                                         Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

                                                                                                          В.М. Ратнікова