ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року	Львів	Справа № 500/2355/22 пров. № А/857/3739/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Матковської З.М., Улицького В.З.,
за участю секретаря                    Пославського Д.Б.,
представника апелянта           Стефанів І.І.,
представника позивача           Миколайчук М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року (ухвалене головуючим – суддею Мірінович У.А. у м. Тернополі) у справі № 500/2355/22 за адміністративним позовом Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування письмової вимоги,

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною та скасувати письмову вимогу № 131907-14/922-2022 від 15.04.2022 про усунення виявлених порушень законодавства.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що не погоджуються із вимогами, які зазначені у листі-вимозі Управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області за № 131907-14/922-2022 від 15.04.2022 «Щодо усунення виявлених порушень законодавства», оскільки, на його переконання, вони суперечать чинному законодавству України, не відповідають фактичним обставинам, наданим та первинним документам, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано письмову вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області № 131907-14/922-2022 від 15.04.2022 про усунення виявлених порушень законодавства в частині вимог:
забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) внаслідок зайво нарахованих та виплачених працівникам підприємства премій та відповідно сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 1148846, 32 грн (премії в сумі 949455 грн, єдиний соціальний внесок в сумі 199391, 32 грн), в тому числі: відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України; проведення перерахунку, відповідних взаємозвірок щодо зайво сплаченої суми єдиного соціального внеску та повернення коштів підприємству (зарахування в рахунок майбутніх платежів) (наказ Міністерства фінансів України від 23.07.2021 №417);
забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) внаслідок зайво нарахованих та виплачених працівникам підприємства відпускних та відповідно сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 68836, 17 грн (відпускні в сумі 56840, 79 грн, єдиний соціальний внесок в сумі 11995, 38 грн), в тому числі: відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України; проведення перерахунку, відповідних взаємозвірок щодо зайво сплаченої суми єдиного соціального внеску та повернення коштів Підприємству (зарахування в рахунок майбутніх платежів) (наказ Міністерства фінансів України від 23.07.2021 №417);
забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не оплати вартості спожитих юридичною та фізичною особами комунальних послуг на загальну суму 172974, 1 грн (громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» в сумі 20130, 85 грн, ФОП ОСОБА_1 в сумі 152843, 25 грн) відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України;
стягнути з винних осіб нестачу металобрухту на загальну суму 13664, 8 грн в порядку та розмірах, встановлених статтями 130-136 КЗпП України.
В задоволенні позовних вимог про скасування вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області №131907-14/922-2022 від 15.04.2022 про усунення виявлених порушень законодавства в частині вимоги забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) на суму 19894, 22 грн, заподіяної внаслідок невчинення відповідних правових дій для відшкодування боржниками завданих збитків від невиконання договірних зобов`язань; забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) від недоотриманої орендної плати в загальній сумі 1162697, 74 грн відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України - відмовлено.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 виправлено описку в рішенні суду від 24.01.2023 у справі № 500/2355/22 за позовом Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування письмової вимоги,  а саме:
абзац сьомий резолютивної частини рішення суду замість: 
«В задоволенні позовних вимог про скасування вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області №131907-14/922-2022 від 15.04.2022 про усунення виявлених порушень законодавства в частині вимоги забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) на суму 19894,22 грн, заподіяної внаслідок невчинення відповідних правових дій для відшкодування боржниками завданих збитків від невиконання договірних зобов`язань; забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) від недоотриманої орендної плати в загальній сумі 1162697,74 грн відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України, - відмовити.» (абзац шостий аркушу 18 рішення суду), читати: «В задоволенні позовних вимог про скасування вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області №131907-14/922-2022 від 15.04.2022 про усунення виявлених порушень законодавства в частині вимоги забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) на суму 19894,22 грн, заподіяної внаслідок невчинення відповідних правових дій для відшкодування боржниками завданих збитків від невиконання договірних зобов`язань, - відмовити.» 
В свою чергу, абзац п`ятий резолютивної частини рішення суду замість:
«забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не оплати вартості спожитих юридичною та фізичною особами комунальних послуг на загальну суму 172974,1 грн (громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» в сумі 20130, 85 грн, ФОП ОСОБА_1 в сумі 152843, 25 грн) відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України;» (абзац четвертий аркушу 18 рішення суду), читати: «забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не оплати вартості спожитих юридичною та фізичною особами комунальних послуг на загальну суму 172974,1 грн (громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» в сумі 20130, 85 грн, ФОП ОСОБА_1 в сумі 152843, 25 грн) відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України; забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) від недоотриманої орендної плати в загальній сумі 1162697, 74 грн відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України;». 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що надаючи оцінку ключовим доводам учасника справи по суті оскаржуваної вимоги, досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, надаючи оцінку обставинам, на які покликаються учасники справи, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України з урахуванням правових позицій Верховного Суду, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову та в цій частині прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що що територіальним органом Держаудитслужби проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» за період з 01.01.2012 по 30.09.2021. За результатом перевірки відповідачем складено Акт від 07.02.2022 № 07-22/01.
Враховуючи, що вжитими за результатами ревізії заходами не було забезпечено усунення виявлених порушень, відповідачем на підставі Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», пред`явлено позивачу обов`язкову до виконання вимогу щодо усунення порушень законодавства № 131907-14/922-2022 від 15.04.2022, якою вимагається опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, в установленому законом порядку. Розглянути питання про притягнення відповідних працівників підприємства, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.
Позивач скористався своїм правом та подав відзиви на апеляційні скарги в яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову та в цій частині прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати частково, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач - Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» зареєстровано як юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з основним видом економічної діяльності « 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря» (а.с. 94).
Відповідно до Статуту підприємство є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області. Власником і засновником підприємства є Тернопільська обласна рада.
Так, відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби України на IV квартал 2021 року, затвердженого наказом Західного офісу Держаудитслужби від 27.10.2021 № 657 (із змінами, внесені наказом Західного офісу Держаудитслужби від 10.12.2021 № 786), на підставі направлень на проведення ревізії № 301, від 08.11.2021 та №/№ 16, 17 від 24.01.2022 виданих начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, начальником відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Свергун І.-М.Р., головним державним аудиторам контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Мотиль І.Б. та головним державним фінансовим інспектором Теразом О.Т., проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» (далі - КПТМТОР «Тернопільтеплокомуненерго», Підприємство) за період з 01.01.2012 по 30.09.2021.
Також з матеріалів справи слідує, що на підставі направлення № 302 від 08.11.2021 в проведенні ревізії брав участь начальник відділу взаємодії з правоохоронними органами Жуков О.В.
Ревізію проведено з 08.11.2021 по 31.01.2022 (зупинена з 10.11.2021 по 15.11.2021 та з 29.11.2021 по 21.01.2022) у відповідності до питань програми та робочого плану, з відома директора КПТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго» та головного бухгалтера.
За результатами проведеної ревізії складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» за період з 01.01.2012 по 30.09.2021 за № 07-22/01 від 07.02.2022 (а.с. 12-38).
Акт складено в трьох примірниках та підписаний начальником відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, в.о. директора та головним бухгалтером Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» та вручено уповноваженим особам позивача.
Позивачем подано заперечення до акту ревізії від 17.02.2022 № 169/07 (а.с. 32-40).
Відповідач, розглянувши подані підприємством заперечення до акта ревізії фінансово-господарської діяльності прийняв Висновок від 13.04.2022, який направив позивачу згідно супровідного листа № 131907-14/913-2022 від 14.04.2022 (а.с. 41-53).
Надалі, зважаючи на часткове врахування відповідачем наданих підприємством до заперечень на акт ревізії документів, Управлінням прийнято письмову вимогу № 131907-14/922-2022 від 15.04.2022, у якій вказано про такі виявлені ревізією та не усунуті позивачем порушення, зокрема:
проведення підприємством виплату премій працівникам з нагоди ювілейних дат, днів народження, державних та професійних свят, за довголітню та бездоганну трудову діяльність, в той час коли підприємство було збитковим (тобто фонд матеріального заохочення не був створений), що призвело до зайво нарахованих та виплачених працівникам підприємства премій за період з 01.01.2018 по 30.09.2021 на суму 949455, 00 грн та зайво нарахованого та перерахованого єдиного соціального внеску в сумі 199391, 32 грн, чим завдано матеріальної шкоди підприємству на загальну суму 1148846, 32 грн;
підприємством невірно встановлено середньомісячний розмір заробітної плати окремим працівникам, що призвело до зайвого нарахування та виплати відпускних, за період з 01.01.2018 по 30.09.2021 на загальну суму 56840, 79 грн, як наслідок, зайво нараховано та перераховано єдиний соціальний внесок в сумі 11995, 38 грн, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) підприємству на загальну суму 68836, 17 грн;
внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи підприємством допущено втрату боржника у зобов`язанні, в результаті чого не дотримано вимог статті 611 Цивільного кодексу України в частині вчинення відповідних правових дій для відшкодування боржниками завданих збитків від невиконання договірних зобов`язань, і як наслідок, підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 19894, 22 грн;
підприємство проводило нарахування орендної плати громадській організації «Клуб спортивного танцю «Тандем» та ФОП ОСОБА_1 по заниженій вартості, що призвело до недоотримання орендної плати в загальній сумі 1162697, 74 грн (громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» в сумі 170796, 03 грн та ФОП ОСОБА_1 в сумі 991901, 71 грн) і як наслідок недоотримання доходів на вищевказану суму, чим завдано матеріальної шкоди (збитки) підприємству;
підприємством зайво оплачено та віднесено на витрати вартість спожитих юридичною та фізичною особами комунальних послуг на суму 172974, 1 грн (громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» в сумі 20130, 85 грн та ФОП ОСОБА_1 в сумі 152843, 25 грн), чим завдано матеріальної шкоди (збитків) підприємству на вказану суму;
відповідачем виявлено нестачу металобрухту в кількості 3671, 75 кг, яку під час ревізії оцінено на суму 13664, 8 грн.
Відповідачем у вимозі № 131907-14/922-2022 від 15.04.2022 відображено вищезазначені порушення та згідно якої контролюючий орган вимагає у підприємства вжити відповіді заходи в розрізі кожного з пунктів встановлених порушень, а саме:
розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників підприємства, винних у допущених порушеннях;
забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) внаслідок зайво нарахованих та виплачених працівникам підприємства премій та відповідно сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 1148846, 32 грн (премії в сумі 949455, 0 грн, єдиний соціальний внесок в сумі 199391, 32 грн), в тому числі: відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України; проведення перерахунку, відповідних взаємо звірок щодо зайво сплаченої суми єдиного соціального внеску та повернення коштів підприємству (зарахування в рахунок майбутніх платежів) (наказ Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417);
забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) внаслідок зайво нарахованих та виплачених працівникам підприємства відпускних та відповідно сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 68836, 17 грн (відпускні в сумі 56840, 79 грн, єдиний соціальний внесок в сумі 11995, 38 грн), в тому числі: відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України; проведення перерахунку, відповідних взаємозвірок щодо зайво сплаченої суми єдиного соціального внеску та повернення коштів Підприємству (зарахування в рахунок майбутніх платежів) (наказ Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417);
забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) на суму 19894, 22 грн, заподіяної внаслідок невчинення відповідних правових дій для відшкодування боржниками завданих збитків від невиконання договірних зобов`язань;
забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків) від недоотриманої орендної плати в загальній сумі 1162697,74 грн відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України;
забезпечити відшкодування на користь підприємства матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не оплати вартості спожитих юридичною та фізичною особами комунальних послуг на загальну суму 172974,1 грн (громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» в сумі 20130,85 грн, ФОП ОСОБА_1 в сумі 152843, 25 грн) відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України;
стягнути з винних осіб нестачу металобрухту на загальну суму 13664,8 грн в порядку та розмірах, встановлених статтями 130-136 КЗпП України (а.с. 54-55).
Позивач, не погоджуючись з спірною вимогою, звернувся до суду із відповідними позовними вимогами.
Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні регламентовано Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII).
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Частиною 1 ст. 2 Закону № 2939-XII встановлено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Пунктом 7 ст. 10 Закону № 2939-XII передбачено право органу фінансового контролю пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (зі змінами і доповненнями) (далі - Порядок № 550).
Відповідно до п. 2 цього Порядку, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Згідно з пунктами 45, 46 Порядку у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Відповідно до п. 50 Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.
Проаналізувавши вимоги наведених вище норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що відповідач як орган державного фінансового контролю має повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, а у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов`язковою до виконання.
Щодо суті встановлених ревізією порушень, які є предметом апеляційного розгляду, то колегія суддів зазначає таке.
Так, щодо пункту 2 вимоги, забезпечити відшкодування на користь Підприємства матеріальної шкоди (збитків) внаслідок зайво нарахованих та виплачених працівникам Підприємства премій та відповідно сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 1148846, 32 грн (премії в сумі 949455, грн, єдиний соціальний внесок в сумі 199391, 32 грн), в тому числі: відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України; проведення перерахунку, відповідних взаємозвірок щодо зайво сплаченої суми єдиного соціального внеску та повернення коштів Підприємству (зарахування в рахунок майбутніх платежів) (наказ Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417).
Проведеною перевіркою порядку нарахування, затвердження і виплати премій працівникам Підприємства встановлено, що зазначений порядок визначений Колективним договором Підприємства (копія міститься в матеріалах справи - додана до позову).
Зокрема, додатком № 3 до Колективного договору є Положення про преміювання керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» за основні результати господарської діяльності, а додатком № 4 - Положення про преміювання керівників, професіоналів, фахівців, робітників Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» з нагоди ювілейних дат, днів народження, державних та професійних свят, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, тощо.
У період з 01.01.2018 по 30.09.2021 нарахування та виплата премій відповідно до додатку № 3 до Колективного договору за основні результати господарської діяльності працівникам Підприємства не здійснювались.
Поряд з цим, згідно пояснень представника апелянта, що нарахування та виплата премій працівникам Підприємства проводилася згідно з додатком № 4 до Колективного договору з нагоди державних та професійних свят: дня працівників житлово-комунального господарства, дня бухгалтера, дня юриста, дня працівників стандартизації та метрології, дня кадрового працівника, дня автомобіліста і дорожника, дня енергетика, про що по Підприємству видавались накази, копії яких наявні в матеріалах справи.
Згідно з цим додатком дане Положення введено з метою стимулювання та підвищення індивідуальної зацікавленості в загальних результатах роботи Підприємства з нагоди ювілейних дат, днів народження, державних та професійних свят, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, тощо.
Також додатком № 4 до Колективного договору - Положення про преміювання керівників, професіоналів, фахівців, робітників Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» з нагоди ювілейних дат, днів народження, державних та професійних свят, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, тощо» установлено, що розмір винагороди працівникам підприємства згідно цього положення носить разовий характер і не залежить від фактично відпрацьованого часу та посадового окладу (тарифної ставки).
Колективний договір включає і додаток № 14 - Положення про фонд матеріального заохочення Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго».
Слід зауважити, що додатком №14 до Колективного договору «Положення про фонд матеріального заохочення Підприємства» передбачено, що дане Положення створене з метою регламентації та регулювання фонду матеріального заохочення Підприємства.
Відповідно до цього Положення фонд матеріального заохочення створюється на Підприємстві з метою матеріального стимулювання працівників Підприємства до підвищення інтенсивності праці, вирішення соціально - побутових проблем. Фонд матеріального заохочення створюється в розмірі 30% від розміру прибутку, який залишається в розпорядженні Підприємства. Фонд матеріального заохочення використовується на:
виплати поточних премій, в т.ч. за підсумками роботи за відповідний період;
виплати одноразових премій, включаючи премії за виконання найбільш важливих виробничих завдань;
виплати матеріальної допомоги працівникам на оздоровлення, в зв`язку із ювілейними датами, на непередбачені виплати, та інше;
на придбання цінних подарунків для заохочення працівників;
для надання працівникам безвітсоткової позики.
Згідно з роз`ясненням Міністерства соціальної політики України, наданим ним у листі від 04.10.2016 №1374/13/8416, премії, які виплачуються до святкових, ювілейних дат є одноразовими преміями.
Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за №114/8713, передбачено, що премії, які мають одноразовий характер, відносяться до інших заохочувальних та компенсаційних виплат (п.2.3 розділу 2).
За період з 01.01.2018 по 30.09.2021 сума нарахованих та виплачених працівникам Підприємства згаданих вище премій склала 949455 грн.
Ревізією встановлено, що протягом періоду, в якому виплачувались премії, Підприємство було збитковим: за результатами діяльності в 2018 році Підприємство отримало збитки в сумі 8110 грн, в 2019 році - збитки в сумі 2831 грн, в 2020 році - збитки в сумі 9290 грн та за 9 місяців 2021 року-збитки в сумі 10026 грн.
Факт збитковості Підприємства в період з 01.01.2018 по 30.09.2021 підтверджено наявними у справі доказами, які не врахував суд першої інстанції: актом ревізії (п.2.1 «Законність здійснення та достовірність відображення в обліку витрат, в тому числі видатків на оплату праці працівників» стор.18), який підписаний в.о. керівника Підприємства, головним бухгалтером Підприємства. Цей факт не заперечувався у Запереченнях до акту ревізії (стор.4-5), направлених Відповідачу листом Підприємства від 17.02.2022 № 169/07 (копії акта ревізії, листа та Заперечень наявні в матеріалах справи).
Статтею 13 КЗпП України визначено, що взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, встановлення розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін), гарантій, компенсацій, пільг встановлюються у колективному договорі підприємства.
Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.
Аналогічно, згідно з пунктом 3 Колективного договору Підприємства положення договору поширюються на всіх найманих працівників Підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковим як для роботодавця, так і для працівників Підприємства. Положення договору є обов`язковими для сторін що його уклали (договір підписано директором Підприємства та головою профспілкового комітету). Невід`ємною частиною договору є додатки (положення) до нього.
Пунктом 4 Колективного договору Підприємства передбачено, що його укладено на 2017 рік та діє до укладення нового договору. Після закінчення строку дії Колективний договір продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, що узгоджується із нормами ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди».
Відповідно до статтей 5, 15 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці на підприємстві здійснюється на підставі колективних договорів; форми і системи оплати праці, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі.
Статтями 5, 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали; зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції.
Укладеним на Підприємстві Колективним договором передбачені порядок та умови встановлення працівникам премій, надбавок та доплат, допомог та заохочень, тощо.
Однак, як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що протягом ревізійного періоду проведено виплату премій працівникам Підприємства у той період, коли Підприємство було збитковим (тобто фонд матеріального заохочення не був створений), що є порушенням ст.ст. 13, 18 КЗпП України, ст.ст. 5, 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст. 15 Закону «Про оплату праці» та Колективного договору, зокрема додатку № 14.
Відтак, у зв`язку із зазначеним порушенням сума зайво нарахованих та виплачених працівникам Підприємства премій за період з 01.01.2018 по 30.09.2021 склала 949455 грн, в тому числі за 2018 рік - 286473 грн, за 2019 рік - 296744 грн, за 2020 рік - 278513 грн та за січень-вересень 2021 року - 87725 грн.
Як наслідок, зайво нараховано та перераховано єдиний соціальний внесок в сумі 199391 грн, в тому числі: у 2018 році - 60443, 17 грн, у 2019 році - 62144, 84 грн, у 2020 році - 59043, 66 грн та у січні-вересні 2021 року 17759, 65 грн.
Внаслідок допущеного порушення Підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 1148846, 32 грн (копія розрахунку зайво нарахованих та виплачених премій та нарахованої суми ССВ за період з 01.01.2018 по 30.09.2021 міститься в матеріалах справи - додано до відзиву на позов).
Зазначення судом першої інстанції у рішенні про те, що «Відповідач також вказує, що понесені витрати на вказаний вид преміюванням «віднесено до собівартості та вилинуло на збитковість підприємства», однак доказів такого також суб`єктом владних повноважень не представлено» не базується на наявних у матеріалах справи доказах та відповідачем не вказувалось.
А тому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині пункту 2 спірної вимоги. 
Щодо пункту 3 оскарженої вимоги, а саме забезпечити відшкодування на користь Підприємства матеріальної шкоди (збитків) внаслідок зайво нарахованих та виплачених працівникам Підприємства відпускних та відповідно сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 68836, 17 грн (відпускні в сумі 56840, 79 грн, єдиний соціальний внесок в сумі 11995, 38 грн), в тому числі: відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України; проведення перерахунку, відповідних взаємозвірок щодо зайво сплаченої суми єдиного соціального внеску та повернення коштів Підприємству (зарахування в рахунок майбутніх платежів) (наказ Міністерства фінансів України від 23.07.2021 №417) то суд вважає за потрібне зазначити таке.
Так, як зазначено вище, порушення, що стосується пункту 2 вимоги (зайво нараховані та виплачені премії), призвело до іншого порушення - невірно встановлених середньомісячних розмірів заробітної плати окремим працівникам Підприємства, що призвело до зайвого нарахування та виплати відпускних, чим порушено Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. В результаті чого, за період з 01.01.2018 по 30.09.2021 зайво нараховано та виплачено коштів на оплату праці (відпускних) в загальній сумі 56840, 79 грн, в тому числі за 2018 рік - 18181, 17 грн, за 2019 рік- 13271, 12 грн, за 2020 рік - 14471, 63 грн та за січень-вересень 2021 року 10916, 87 грн.
Як наслідок, зайво нараховано та перераховано єдиний соціальний внесок в сумі 11995, 38 грн, в тому числі у 2018 році -3875, 83 грн, у 2019 році - 2733, 05 грн, у 2020 році - 3149, 36 грн та у січні-вересні 2021 року 2237, 14 грн.
Згідно з роз`ясненням Міністерства соціальної політики України, наданого у листі від 04.10.2016 № 1374/13/8416, при обчисленні середньої заробітної плати згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, для оплати днів щорічної відпустки, відповідно до пункту 3 названого вище Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження, у тому числі для оплати днів відпустки, враховуються премії, які не носять разового характеру. У вказаному листі також зазначається, що Положення про преміювання розробляється установами самостійно із зазначенням умов, критеріїв преміювання (депреміювання), періодичності виплати премій (щомісячні, квартальні, за результатами півріччя), які включаються при обчисленні середньої заробітної плати, та премій, які виплачуються за виконання окремих доручень (одноразового характеру), до святкових, ювілейних дат (є одноразовими преміями і не включаються при обчисленні середньої заробітної плати).
Як уже зазначалось вище, додатком №4 до Колективного договору - Положення про преміювання керівників, професіоналів, фахівців, робітників Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» з нагоди ювілейних дат, днів народження, державних та професійних свят, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, тощо» установлено, що розмір винагороди працівникам підприємства згідно цього положення носить разовий характер.
Тобто, дане порушення є наслідком від попереднього. Так, як Підприємство не мало підстав щодо виплати премій, тому в розрахунок середньої заробітної плати при розрахунку відпускних ним безпідставно включено згадані вище премії, які до того ж ще й були разовими.
Відтак, внаслідок вказаного вище колегія суддів поділяє висновок апелянта, що вказане порушення Підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 68836, 17 грн (копія розрахунку зайвих витрат на оплату відпускних та нарахованого ЄСВ працівникам Підприємства міститься в матеріалах справи - додано до відзиву на позов), а тому є помилковим твердження суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо пункту 6 вимоги, забезпечити відшкодування на користь Підприємства матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не оплати вартості спожитих юридичною та фізичною особами комунальних послуг на загальну суму 172974, 1 гри (громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» в сумі 20130, 85 грн, ФОП ОСОБА_1 в сумі 152843, 25 грн) відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України, слід зазначити таке.
Перевіркою повноти відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг встановлено наступне.
В січні 2017 року між Підприємством (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 17.01.2017 без номера (копія міститься в матеріалах справи - додано до відзиву на позов).
Відповідно до умов п.1.1 вищевказаного договору Орендодавець забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт частини нежитлових приміщень площею 305, 77 м.кв. та долі площі спільного користування 61, 2 м. кв. будівлі столярного, слюсарного і токарних цехів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а Орендар бере участь у витратах Орендодавця на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної площі, пропорційно кількості користувачів, за кількістю джерел електрообладнання, загальною площею 366, 97 м. кв. Приміщення передається в користування для проведення занять танцювальних груп з погодинним графіком проведення занять.
Протягом ревізійного періоду Підприємством виставлялись рахунки для відшкодування витрат за надані послуги, помісячно.
Перевіркою правильності нарахування та сплати вартості утримання джерел теплопостачання встановлено, що за період з 01.01.2018 по 30.09.2021 Підприємством нараховано відшкодування витрат на утримання джерел теплопостачання ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 28890, 91 грн в тому числі: за 2018 рік - 7401, 80 грн, за 2019 рік - 9136, 56 грн, за 2020 рік - 5525, 35 грн та січень-квітень 2021 року - 6827, 20 грн.
За вказаний вище період ФОП ОСОБА_1 здійснила Підприємству відшкодування вказаних вище витрат на загальну суму 28890, 91 грн.
В ході ревізії проведено перевірку правильності нарахування вартості утримання джерел теплопостачання та встановлено, що нарахування вартості утримання джерел теплопостачання ФОП ОСОБА_1 . Підприємством проводилось, виходячи із орендованої площі помножено на тариф за 1 м. кв. поділено на кількість днів в місяці поділено на кількість годим в добі помножено на кількість годин в місяці, а слід було виходячи орендованої площі помножено на тариф за 1 м. кв. на відсоток фактичного використання орендованого приміщення до годин проведення занять в місяць.
Виходячи із наведеного вище, Підприємство в ревізійному періоді проводило нарахування та відшкодування вартості утримання джерел теплопостачання ФОП ОСОБА_1 по заниженій вартості, чим порушено п. 1.1 договору та додатку до договору про відшкодування витрат від 17.01.2017 та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 629 Цивільного кодексу України, в результаті чого зайво понесено витрат на загальну суму 152843, 25 грн (в т.ч. за 2018 рік - 41398, 67 грн за 2019 рік - 47447, 54 грн за 2020 рік - 34175, 87 грн та за січень-квітень 2021 року - 29821,17 грн) і як наслідок безпідставно покрито витрати сторонніх фізичних осіб на вказану вище суму (в матеріалах справи наявна копія реєстру правильності нарахування та відшкодування витрат за надані послуги по теплопостачанню ФОП ОСОБА_1 - додано до відзиву на позов).
Аналогічно, в січні 2017 року між Підприємством (Орендодавець) та громадською організацією «Клуб спортивного танцю «Тандем» (Орендар) укладено договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг від 17.01.2017 без номера (копія міститься в матеріалах справи - додано до відзиву на позов).
Відповідно до умов п. 1.1 вищевказаного договору Орендодавець забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт частини нежитлових приміщень площею 305, 77 м. кв. та долі площі спільного користування 61,2 м. кв. будівлі столярного, слюсарного і токарних цехів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а Орендар бере участь у витратах Орендодавця на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної площі, пропорційно кількості користувачів, за кількістю джерел електрообладнання, загальною площею 366, 97 м. кв. Приміщення передається в користування для проведення занять танцювальних груп з погодинним графіком проведення занять.
Перевіркою правильності нарахування та сплати вартості утримання джерел теплопостачання встановлено, що за період з 01.01.2018 по 30.03.2020 Підприємством нараховано відшкодування витрат на утримання джерел теплопостачання громадській організації «Клуб спортивного танцю «Тандем» на загальну суму 3061, 66 грн (в тому числі: за 2018 рік - 1628,82 грн, за 2019 рік - 1133,70 грн, за січень-березень 2020 року - 299,14 грн).
За вказаний вище період громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» провела Підприємству відшкодування вищевказаних витрат на загальну суму 3061, 66 грн.
В ході ревізії проведено перевірку правильності нарахування вартості утримання джерел теплопостачання та встановлено, що нарахування вартості утримання джерел теплопостачання громадській організації «Клуб спортивного танцю «Тандем» Підприємством проводилось, виходячи із орендованої площі помножено на тариф за 1 м. кв. поділено на кількість днів в місяці поділено на кількість годин в добі помножено на кількість годин в місяці, а слід було виходячи з орендованої площі помножено на тариф за 1 м. кв. на відсоток фактичного використання орендованого приміщення до годин проведення занять в місяць.
Виходячи із наведеного вище Підприємство в ревізійному періоді проводило нарахування та відшкодування вартості утримання джерел теплопостачання громадській організації «Клуб спортивного танцю «Тандем» по заниженій вартості, чим порушено п. 1.1 договору та додаток до договору про відшкодування витрат від 17.01.2017, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 629 Цивільного кодексу України, в результаті чого зайво понесено витрат на загальну суму 20130, 85 грн (в т.ч. за 2018 рік - 8972, 44 грн за 2019 рік - 5671, 20 грн за січень- березень 2020 року - 5487, 22 гривень.) і як наслідок безпідставно покрито витрати сторонніх юридичних осіб на вказану вище суму (в матеріалах справи наявна копія реєстру правильності нарахування та відшкодування витрат за надані послуги по теплопостачанню ГО «КСТ «Тандем» - додано до відзиву на позов).
Вказані вище суми по даних бухгалтерського обліку віднесено на витрати Підприємства, що є порушенням п. 6 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та п.3 розділу III Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, що призвело до завищення витрат у формі № 2 «Звіт про фінансові результати» на 2018-2021 роки.
Внаслідок допущених порушень Підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 172974, 1 грн.
Так, при визнанні протиправним вказаного пункту вимоги судом першої інстанції не враховано наявні в матеріалах справи укладені між Позивачем та громадською організацією «Клуб спортивного танцю «Тандем», а також між Позивачем та ФОП ОСОБА_1 договори оренди від 17.01.2017 (вони стосуються залишеного в силі судом першої інстанції пункту 5 вимог та додані до відзиву на позов). Умовами договорів оренди (п. 5.8) передбачено обов`язок цих двох орендарів укласти із Позивачем згадані вище договори про відшкодування витрат Орендодавця.
Умовами договорів оренди не передбачено погодинної оренди приміщень, не передбачено що приміщення використовуватимуться також і Позивачем для проведення виробничих нарад, зборів, семінарів, навчань працівників, проведення виборів. Тому взятий судом до уваги наказ Підприємства № 5-в від 17.01.2017 «Про спільне використання нежитлового приміщення» є неналежним доказом, який суперечить іншим наявним доказам у справі (умовам договорів оренди). Крім цього, цей наказ жодним чином не підтверджує, що приміщення фактично також використовувалось і Позивачем (як балансоутримувачем приміщення) для проведення виробничих нарад, зборів, семінарів, навчань працівників, проведення виборів, а таке використання порушувало б права громадської організації «Клуб спортивного танцю «Тандем» та ФОП ОСОБА_1 на використання приміщення на умовах оренди, оскільки рішення щодо надання їм приміщень в оренду приймалось власником приміщення - Тернопільською обласною радою (п. 2 розпорядження голови Тернопільської обласної ради від 11.01.2017 № 5 «Про затвердження протоколу конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області від 28.12.2016 № 8», копія розпорядження наявна в матеріалах справи - додана до відзиву на позов).
Згадані вище реєстри правильності нарахування та відшкодування витрат за надані послуги по теплопостачанню здійснені Відповідачем на підставі розпорядження голови Тернопільської обласної ради від 11.01.2017 № 5, умов укладених Підприємством (як балансоутримувачем приміщень) із громадською організацією «Клуб спортивного танцю «Тандем» та ФОП ОСОБА_1 договорів оренди від 17.01.2017 та договорів про відшкодування витрат Орендодавця від 17.01.2017.
У зв`язку із цим, необґрунтованим на переконання колегії суддів, є врахування судом першої інстанції застосованих Позивачем до договорів про відшкодування витрат Орендодавця постанов Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 «Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 № 630 «Деякі питання розрахунку орендної плати за державне майно», які не можуть бути застосовані при відшкодуванні витрат Орендодавця комунального майна.
Щодо самої орендної плати, то згідно із ч.2 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ (діяв до 01.02.2020) методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) па тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ (діє з 01.02.2020) Орендна плата визначається за результатами аукціону, а у разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна. У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України.
Однак, питання надання в оренду комунального майна Тернопільської обласної ради із 05.01.2012 до 26.08.2022 було врегульовано рішенням Тернопільської обласної ради від 05.01.2012 № 1312 «Про порядок надання в оренду, методику розрахунку і порядок використання орендної плати за майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області». На вказане рішення, як підставу видання, наявне посилання у Розпорядженні голови Тернопільської обласної ради від 11.01.2017 № 5 «Про затвердження протоколу конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області від 28.12.2016 № 8» (копія розпорядження наявна в матеріалах справи - додана до відзиву на позов).  Рішення Тернопільської обласної ради від 05.01.2012 № 1312 визнано таким, що втратило чинність, рішенням Тернопільської обласної ради (сьоме скликання, п`ята сесія) від 26.08.2022 № 564 «Про затвердження положення про порядок передачі в оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області», яке розміщена на вебсайті Тернопільської обласної ради http://te-rada.org.
Тому, поширення Методик розрахунку орендної плати за державне майно на комунальне майно Тернопільської обласної ради не узгоджується з нормами ч. 2 ст .19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ при наявності рішення від 05.01.2012 № 1312 з даного питання власника майна - Тернопільської обласної ради.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позову щодо скасування пункту 6 спірної вимоги, а саме щодо забезпечення відшкодування на користь Підприємства матеріальної шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не оплати вартості спожитих юридичною та фізичною особами комунальних послуг на загальну суму 172974, 1 гри (громадська організація «Клуб спортивного танцю «Тандем» в сумі 20130, 85 грн, ФОП ОСОБА_1 в сумі 152843, 25 грн) відповідно до норм статей 193, 199 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України.
Разом з цим, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування письмової вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області № 131907-14/922-2022 від 15.04.2022 про усунення виявлених порушень законодавства в частині вимог стягнути з винних осіб нестачу металобрухту на загальну суму 13664, 8 грн в порядку та розмірах, встановлених статтями 130-136 КЗпП України з огляду на таке.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно акта ревізії, контролюючим органом встановлено, що за період з 01.01.2018 по 30.09.2021 відповідно до рішень сесії Тернопільської обласної ради та наказу по Підприємству списано необоротних активів первісною вартістю на загальну суму 1010, 2 грн. Від списання основних засобів оприбутковано металобрухту в загальній кількості 203951, 60 кг. підприємством протягом ревізійного періоду реалізовано 193856 кг металобрухту на загальну суму 843324, 50 грн.
Відповідач вказує, що під час ревізії проведено співставлення оприбуткованого металобрухту від списання основних засобів з технічними характеристикам основних засобі та встановлено що постійно діючою комісією підприємства занижено кількість, отриманого металобрухту від списання (котла КВТ- 6, 5 та токарно-векторного верстата) на 3671, 75 кілограмів (оприбутковано 4280 кг згідно даних технічних характеристик - 8145 кг) та за мінусом засміченості 193, 25 кг (5% від 3865 кг (копія реєстру оприбуткування металобрухту додається).
Відповідач вказав, що ним, враховуючи викладене вище, в ході ревізії перед об`єктом контролю ініційовано залучення суб`єкта оціночної діяльності з метою проведе незалежної оцінки для визначення розміру збитків від недостачі та розукомплектування основних засобів та недостачі матеріальних цінностей підприємства у відповідності до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116(а.с. 163).
Однак, підприємством суб`єкта оціночної діяльності не залучено, недостачу металобрухту в кількості 3671, 75 кг оцінено на суму 13664, 8 грн. Згідно з реєстром оцінки металобрухту відповідно, до довідки наданої підприємством сума недостачі становить 13664, 8 грн (а.с. 164).
За наведених обставин, відповідач дійшов висновку, що згідно з п. 7 вимог позивачу необхідно стягнути з винних осіб нестачу металобрухту на загальну суму 13664, 8 грн в порядку та розмірах, встановлених ст. 130-136 КЗпП України.
Водночас, позивач зазначив, що інспекторам Управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області було надано акт технічного огляду котла КВГ - 6, 5, який виданий ТОВ «Науково-виробничою фірмою «Зоря», в якому зазначено про наскрізну корозію труб кип`ятильного пучка - 75%, наскрізну корозію екранних труб - 40%, наскрізні корозійні пошкодження колекторів до 350мм (а.с. 89). Проте даний акт технічного огляду котла інспекторам Управління Західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області не врахований.
Позивач вказує, що в результаті оцінки маси токарно-векторного верстата виявлено залишкову вагу 850 кг верстата, відповідно якої було складено акт списання основних засобів. Для підтвердження достовірності вказаної маси верстата надано пояснення начальника Кременецького теплорайону ОСОБА_2 в якому зазначено, що даний станок був розукомплектований в результаті розкрадання майна сторонніми невідомими особами. Даний факт засвідчений в журналі звернень Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області (а.с. 91).
Надаючи оцінку спірним правовідносин в даній частині суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість доводів відповідача, оскільки при списанні металобрухту (в спірному випадку котла КВТ - 6,5 та токарно-векторного верстата), виходити виключно з ваги та даних технічних характеристик, - є необґрунтовано, адже це виключає врахування будь-яких супровідних факторів, які впливають на масу техніки, як-от корозійних процесів тощо.
При цьому, вимога контролюючого органу до позивача щодо необхідності стягнути з винних осіб нестачу металобрухту на загальну суму «13664, 8 грн» взагалі не розрахована в акті ревізії, а лише вказано: «нестачу металобрухту в кількості 3671 ,75 кг оцінено в суму 13664, 8 грн», без будь-яких обґрунтувань чи покликань, які б дали змогу суду оцінити підставність такої суми.
Разом з цим, позивачем надано акт технічного огляду котла КВГ - 6,5, який виданий ТОВ «Науково-виробничою фірмою «Зоря», в якому зазначено про наскрізну корозію труб кип`ятильного пучка - 75%, наскрізну корозію екранних труб - 40%, наскрізні корозійні пошкодження колекторів до 350мм, а також вказує про те, що при оцінки маси токарно-векторного верстата виявлено залишкову вагу 850 кг верстата, відповідно якої було складено акт списання основних засобів, а для підтвердження достовірності вказаної маси верстата надано пояснення начальника Кременецького теплорайону ОСОБА_2 в якому зазначено, що даний станок був розукомплектований в результаті розкрадання майна сторонніми невідомими особами. Даний факт засвідчений в журналі звернень Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області.
Такі доводи позивача, на переконання суду, підтверджують достовірність маси списаного ним металобрухту, а тому висновки контролюючого органу є безпідставними. Поряд з цим, суд зазначає, що відповідачем ні в ході ревізії, ні за результатами такої не ставилось та не досліджувалось питання відшкодування витрат (збитків) завданих внаслідок розкрадання майна за рахунок винних осіб, а тому таке не підлягає і дослідженню судом.
Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для  справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було частково неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково і рішення суду першої інстанції — скасувати в частині задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 500/2355/22 скасувати в частині задоволення позову крім пункту щодо стягнення з винних осіб нестачу металобрухту на загальну суму 13664 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят чотири грн 8 коп. в порядку та розмірах, встановлених статтями 130-136 Кодексу законів про працю України та в цій частині рішення залишити без змін.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 01 червня 2023 року