ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5125/23 Справа № 213/1127/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 213/1127/23
провадження № 22-ц/803/5125/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання - Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 213/1127/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання неповнолітньої дитини з батьком, її самостійного виховання батьком та знаходження на його утриманні,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 ,
на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року (суддя Мазуренко В.В.),ухвалене в приміщенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 30 березня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою в порядку окремого провадження, в обґрунтування якої посилався на те, що він є батьком неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з ним та знаходиться на його утриманні. З матір`ю дитини ОСОБА_2 він перебуває у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 22.12.2017 року Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №132. Шлюбні відносини між сторонами припинені, дитина знаходиться на утриманні заявника, проживає разом з ним.

Просив встановити факт проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, його батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його самостійного виховання ним як батьком та знаходження на його утриманні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено: встановлено факт проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її самостійного виховання батьком та знаходження на утриманні батька.

Рішення суду мотивоване тим, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження, його встановлення має для заявника юридичне значення, зокрема для того, щоб вивезти дитину з країни, де ведуться активні бойові дії з метою облаштування її життя та розвитку у безпечних умовах.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_2 посилається на незаконність оскаржуваного рішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ 

Апеляційна скарга мотивована тим, що надана заявником копія Акту про фактичне проживання осіб не є належним доказом по суті вимог. Крім того, повідомляє, що дитина ОСОБА_3 на теперішній час проживає разом з нею за кордоном, на підтвердження чого надає копії закордонних паспортів та посвідки на проживання.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 

Представник ОСОБА_1 , в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

22 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 132.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками в свідоцтві про народження зазначені - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з актом ОСББ «Ярославська 9»» від 02 лютого 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з сином та чоловіком не мешкає, участі у вихованні дитини не приймає.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання неповнолітньої дитини з батьком її самостійного виховання батьком та знаходження на його утриманні, суд першої інстанції виходив з того, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження, його встановлення має для заявника юридичне значення, зокрема для того, щоб вивезти дитину з країни, де ведуться активні бойові дії з метою облаштування її життя та розвитку у безпечних умовах.

Проте, апеляційний суд не погоджується з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Згідно з частиною 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Так, з матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 просив встановити факт того, що його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним та знаходиться на самостійному вихованні і утриманні батьком. Разом з тим, матір дитини ОСОБА_2 проти таких вимог заявника заперечує та надає докази, які спростовують твердження заявника щодо проживання їх дитини разом з батьком. 

Крім того, встановлення вищезазначених фактів може вплинути на права та інтереси матері дитини. В свою чергу, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а отже, в даному випадку існує спір про право, який підлягає вирішенню виключно в позовному провадженні.

На вказані обставини, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 . За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання неповнолітньої дитини з батьком, її самостійного виховання батьком та знаходження на його утриманні - залишити без розгляду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 залишенню без розгляду.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищезазначене та те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 805,20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання неповнолітньої дитини з батьком, її самостійного виховання батьком та знаходження на його утриманні, - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                                                О.О.Тимченко

Судді                                                                         О.А. Мірута

                                                                               Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 14 червня 2023року.

       Головуючий                                                                О.О. Тимченко