ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09 травня 2023 року місто Чернівці справа №725/2902/14
провадження №22-ц/822/386/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н.К., 
Суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
секретар Тодоряк Г.Д.
за участю: представника АТ КБ «ПриватБанк» - Бацей Т.М., представника боржника ОСОБА_1 – Лігінович Н.С.

учасники справи:
заявник – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
боржники  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Лігінович Наталя Степанівна на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 19 липня 2022 року по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №725/2902/14-ц за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, головуючий в суді першої інстанції суддя Іщенко І.В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих документів у цивільній справі №725/2902/14-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Посилалося на те, що 04 листопада 2016 року Першотравневий районний суд м. Чернівці видав виконавчі документи по даній справі, які при підготовці для направлення були втрачені. 
У зв`язку з вищевикладеним, просили суд видати дублікати виконавчих документів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 19 липня 2022 року заяву задоволено. 
Видано дублікати виконавчого документу по цивільній справі №725/2902/14-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви щодо видачі дублікату виконавчого листа відносно неї.
Посилалася на те, що 11 вересня 2014 року Першотравневим районним судом м.Чернівці прийнято рішення про стягнення солідарно з  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 264 624,13дол. США, що за курсом 11,40 відповідно до службового розпорядження від 05 травня 2014 року, складає 3 016 715 грн. 08 коп. Рішення набрало законної сили та на підставі нього видано виконавчі листи. 
01 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Саінчуком Є.В. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №725/2902/14-ц щодо боржника ОСОБА_1 .
В рамках виконання рішень державним виконавцем листом від 05 лютого 2018 року стягувачу запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізованого на електронних торгах нерухомого майна, однак банк відмовився і державний виконавець Постановою від 28 березня 2018 року на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий документ стягувачу. У постанові про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання в строк до 28 березня 2021 року. 
Вважає, що стягувач визначений строк пропустив і звернувся до суду із необґрунтованою заявою за видачою дублікату виконавчого листа щодо неї лише 11 липня 2022 року без надання будь яких доказів втрати та наявності терміну для пред`явлення виконавчого документу для виконання. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Вказало, що рішення суду першої інстанції до цього часу не виконано, виданий виконавчий лист ні у стягувача ні в органах виконавчої служби на виконанні не перебуває, що свідчить про втрату виконавчого листа.
Вважає, що ухвала ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права та таке рішення є справедливим по суті.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Встановлено, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці у справі №725/2902/14-ц від 11 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 264 624,13 дол.США, що за курсом 11,40 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 травня 2014 року, складає 3 016 715 грн. 08 коп. за кредитним договором №Е/V082231 від 24 січня 2008 року. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3  на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 3 654 грн. 00коп. (а.с.56-58).
На виконання вищевказаного рішення Першотравневим районним судом м.Чернівці 11 листопада 2014 року видано три виконавчі листи №725/2902/14-ц щодо кожного боржника окремо (а.с.63).
На запит АК КБ «ПриватБанк» Глибоцьким ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) – 11 лютого 2022 року надано відповідь, що виконавчий лист №725/2902/14-ц від 04 листопада 2014 року, який виданий Першотравневим районним судом м.Чернівці про стягнення боргу з ОСОБА_2 на виконанні у Відділі не перебуває (а.с.68).
01 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Саінчуком Є.В. відкрито виконавче провадження №50003235 за виконавчим листом №725/2902/14-ц, виданим 04 листопада 2014 року, де боржником вказана ОСОБА_1 (а.с.84).
Відповідно до листа №1061 від 06 квітня 2023 року відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №50003235 з виконання виконавчого листа №725/2902/14-ц виданого 04 листопада 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 264 624,13 дол.США, що за курсом 11,40 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 травня 2014 року, складає 3 016 715 грн. 08 коп. за кредитним договором від 24 січня 2008 року та стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судових витрат у розмірі 3 654 грн. 00коп. Дане виконавче провадження завершено 28 березня 2018 року на підставі п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.86).
28 березня 2018 року Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Саінчуком Є.В. виконавчий лист №725/2902/14-ц, виданим 04 листопада 2014 року щодо боржника ОСОБА_1 повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У Постанові про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 28 березня 2021 року (а.с.88). 
Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документу, Листом №815/03.18 від 05 лютого 2018 року стягувачу запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізованого на електронних торгах нерухомого майна. Також попереджено, що у разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. 
Відповідно до Інформації про виконавче провадження, виконавче провадження №50003235 за виконавчим листом №725/2902/14-ц, виданим 04 листопада 2014 року, де боржником вказана ОСОБА_1 – завершено (а.с.89-90).

Межі розгляду справи
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, щодо видачі дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 .
В той же час, апеляційна скарга не містить доводів неправильності ухвали суду першої інстанції в частині видачі дублікату виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
В засіданні колегії суддів апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Лігінович Н.С. уточнила апеляційну скаргу і зазначила, що оскаржується ухвала суду першої інстанції лише в частині видачі дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 , щодо інших боржників ухвала суду не оскаржується.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції в частині видачі дублікатів виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 апеляційним судом не переглядається.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині видачі дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
На підставі частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17),від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).
Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).
Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Отже, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.
Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України;). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
Відповідно до частини першої та частини другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»,  виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Саінчуком Є.В. відкрито виконавче провадження №50003235 за виконавчим листом №725/2902/14-ц, виданим 04 листопада 2014 року, де боржником вказана ОСОБА_1 (а.с.84).
Відповідно до листа №1061 від 06 квітня 2023 року відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №50003235 з виконання виконавчого листа №725/2902/14-ц виданого 04 листопада 2014 року щодо боржника ОСОБА_1 . Дане виконавче провадження завершено 28 березня 2018 року на підставі п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.86).
28 березня 2018 року Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Саінчуком Є.В. виконавчий лист №725/2902/14-ц, виданий 04 листопада 2014 року щодо боржника ОСОБА_1 повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 28 березня 2021 року (а.с.88). 
Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Отже, виконавчий лист №725/2902/14-ц, що виданий Першотравневим районним судом м.Чернівці 04 листопада 2014 року щодо боржника ОСОБА_1 , підлягав пред`явленню стягувачем повторно до примусового виконання протягом трьох років з дня повернення такого виконавчого листа, тобто в строк до 28 березня 2021 року.
Із заявою про видачу дублікату виконавчого листа банк звернувся у липні 2022 року, тобто з пропуском трьох річного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Будь яких доказів поважності причин вчасного не пред`явлення виконавчого листа до виконання банк не надав.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
За змістом положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У відповідності до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема учинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 168/805/17 та від 22 січня 2020 року у справі № 2-988/10.
Установивши, що заявник з моменту повернення виконавчого документу, а саме з 2018 року не цікавився ходом виконавчих проваджень, а із заявою про видачу дублікату виконавчого листа звернувся у липні 2022 року, тобто поза межами строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, при цьому не зазначив поважні причини, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви банку про видачу дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що за подання до суду апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 536,80 (а.с.8).
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи з викладеного, оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині видачі дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1  не відповідає обставинам справи та вимогам статей 260, 263, 264 ЦПК України, вона постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа щодо боржника  ОСОБА_1 . 

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Лігінович Наталя Степанівна – задовольнити.
Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 19 липня 2022 року в частині видачі дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1  – скасувати.
В задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 по цивільній справі №725/2902/14-ц за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1  судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 10 травня 2023 року.
Головуючий  Н.К.Височанська
Судді:  І.М.Литвинюк
І.Б.Перепелюк