ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 року                            м. Дніпро                      Справа №  908/2365/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва    І.М. ( доповідач ),
суддів:                            Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:
від позивача:       Нємна Т.І., адвокат
від відповідача:  не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції 
апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023 р. 
( суддя Проскуряков К.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 27.01.2023 р.)
по справі
за позовом: 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" 
( м. Запоріжжя )
до: 
Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради
( м. Запоріжжя )
про стягнення 273 560,31 грн.,
                                                  ВСТАНОВИВ:
1.            Короткий зміст позовних  вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулось  до Господарського суду Запорізької області з позовом до  Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради, про стягнення 273 560,31 грн..
У відзиві на позов, Комунальне підприємство  «Наше місто»  Запорізької міської ради зазначило про наявність основної заборгованості за спірний період у розмірі 264  633,60 грн. Посилаючись на складне фінансове становище, систематичне недотримання коштів від населення за послугу з електропостачання та п. 12.1 Договору, Відповідач просив суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

2.          Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у  справі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023 р. позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" основну заборгованість у розмірі 264 633 грн. 60 коп., 3 % річних за період з 20.05.2022 р. по 12.09.2022 р., на суму 2 898 грн. 72 коп., інфляційні витрати, за період з червня по вересень 2022р., у розмірі 6 027 грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору на суму 2 123 грн. 94 коп..

3.            Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради, в якій просить суд змінити рішення Господарського Запорізької області від 23.01.2023р. та відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних та втрат від інфляції.

4.        Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
      Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що основним джерелом доходів підприємства є кошти, які сплачуються населенням за отримані житлово-комунальні послуги і використовуються виключно на утримання будинків і споруд та прибудинкової території та на сплату обов`язкових платежів ( станом на 01.12.2022р. підприємство обслуговує 118 будинків, в т.ч. 56 гуртожитків ). Існує значна заборгованість населення за надані комунальні послуги, яка постійно збільшується. На сьогодні комунальне підприємство «Наше місто» знаходиться в складному фінансовому стані що, насамперед, обумовлено введенням в Україні воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні». Комунальне підприємство «Наше місто» намагається дотримуватись взятих на себе договірних зобов`язань та здійснює оплату заборгованості в межах наявних грошових коштів, які надходять від споживачів.
Крім цього, судом не враховано, що Постановою КМУ від 05.03.2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати зa житлово-комунальні послуги.
Відтак, Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції по даній справі не можливо вважати вмотивованим, обґрунтованим оскільки суд неповно перевірив обставини справи, чим порушив вимоги законодавства України.

5.            Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання"  до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство просить суд залишити рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023р. у справі № 908/2365/22 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" без задоволення.
В обгрунтування своїх заперечень, Товариство вказує на необхідність Позивача проводити своєчасні розрахунки з іншими учасниками ринку електричної енергії, зокрема та не виключно з ПрАТ НЕК «Укренерго». За таких обставин з метою недопущення збою роботи ринку електричної енергії та здійснення Позивачем ліцензійної діяльності, твердження Відповідача про відтермінування виконання ним строків виконання умов договору на строк дії фарс-мажорних обставин є таким що не відповідають чинному законодавству та умовам договору. 
Одночасно, Позивач зауважує, що нарахування 3% річних та інфляційні втрати -  компенсаційними нарахування, такі нарахування мають на меті компенсувати втрати Позивача і не є по суті штрафними санкціями, згідно ст. 625 ЦК України. 
Враховуючи вищенаведене, факт визнання Апелянтом суми основного боргу за спожиту електричну енергію, факт несвоєчасного виконання основного зобов`язання за Договором, ненадання належних та допустимих доказів виконання ним умов Договору в частині повідомлення про дію форс-мажорних обставин та надання обгрунтування неможливості виконання зобов`язань за Договором саме через дію форс-мажорних обставин, Позивач вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у повному обсязі.

6.            Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 27.02.2023 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.03.2023 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/2365/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023 р. по справі № 908/2365/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
15.03.2023 р. матеріали справи № 908/2365/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2023 р. апеляційну скаргу Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023 р. у справі № 908/2365/22 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 3 721 грн. 50 коп..
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 11.05.2023 р.. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2023р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 08.06.2023 р..
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" - адвоката Немни Тетяни Ігорівни надійшло клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних  засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи  "EasyCon".
Розпорядженням керівника апарату суду від 05.06.2023р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/2365/22, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018р. зі змінами.
Автоматичною системою  документообігу  для  розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів:  Орєшкіної Е.В., Чус О.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2023р., колегією суддів у складі:  судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів Орєшкіної Е.В., Чус О.В., прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023р. у справі № 908/2365/22 до свого провадження. Судове засідання у справі №908/2365/22,   призначене на 08.06.2023р.  на 15:00 год., вирішено провести з представником  Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", в приміщенні  Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення  суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).
Відповідач не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача.
У судовому засіданні 08.06.2023 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (надалі -Позивач, ТОВ "Запоріжжяелектропостачання") є суб`єктом господарювання, який утворився під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії згідно п. 13 Розділу XVII Прикінцеві та перехідні Положення Закону України "Про ринок електричної енергії" та починаючи з 01.01.2019 ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" виконує функції постачальника універсальних послуг на території Запорізької області.
Відповідно до наведеного вище та з врахуванням положення п. 8 Постанови НКЕРКП від 14.03.2018 р. № 312, між ТОВ  Запоріжжяелектропостачання  (постачальник) та КП  «Наше місто»  Запорізької міської ради ( Споживач ) укладено публічний Договір  № 13811 від 31.12.2021 р. про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ( далі  договір № 13811 ) шляхом підписання заяви-приєднання, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії, за адресою розташування електроустановок.
Згідно з Розділом 2 Договору "Предмет Договору", Позивач продає електричну енергію Відповідачу для забезпечення потреб електроустановок Відповідача, а Відповідач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
У відповідності з розділом 3 Договору, умови надання послуг Відповідачу визначаються комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до Договору.
Згідно з розділом 5 Договору "Ціна, порядок обліку і оплата електричної енергії", Відповідач розраховується з Позивачем за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Відповідачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 3 до Договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Позивача.
Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Адміністратор комерційного обліку на виконання п. 6.8 Тимчасового порядку визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами системи розподілу на перехідний період, затвердженого Постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118 (з подальшими змінами) надає електропостачальнику на узгодження фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії по кожному споживачу, у тому числі з розбивкою окремо по групах "а" та "б".
Відповідачем особисто були отримані рахунки за постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за період з квітня по червень 2022 включно у відповідності до яких обсяг використаної електричної енергії КП  Наше місто  Запорізької міської ради складає 157 958 кВт/год. на суму 265  369,44 грн.
Спожитий обсяг електричної енергії КП  «Наше місто»  Запорізької міської ради за період квітень, травень, червень 2022 підтверджується повідомленнями/листами за № 007-66/3397 від 13.07.2022 тр. а № 007-66/4178 від 29.08.2022 р. адміністратора комерційного обліку, функції якого в Запорізькій області виконує ПАТ  «Запоріжжяобленерго»,  щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії з щомісячною розбивкою за EIC - кодом точки комерційного обліку
Даним повідомленням ОСР надає постачальнику електричної енергії дані про фактичний обсяг, період споживання за ЕІС-кодами точками розподілу споживача з щомісячною розбивкою.
За вищевказаний період Відповідач здійснив часткову оплату за спожиту електроенергію у розмірі 735,84 грн., у зв`язку з чим станом на 23.01.2023 р. розмір заборгованості за період з квітня по червень 2022 включно складає 264  633,60 грн., в т.ч. за квітень 2022  р. - 111  508,32 грн., за травень 2022  р. - 93  095,52 грн. та за червень 2022  р. - 60  029,76 грн..
У зв`язку з порушенням умов договору в частині строків оплати вартості спожитої електричної енергії Відповідачу нараховано 3 % річних за загальний період з 20.05.2022 р. по 12.09.2022 р. на суму 2  898,72 грн. та інфляційні витрати за період з червня по вересень 2022 включно у розмірі 6  027,99 грн..
       За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
При цьому, враховуючи визнання Відповідачем суми основної заборгованості у розмірі  264  633,60 грн. до початку розгляду справи по суті, господарський суд зазначив на необхідності повернення 50 % судового збору в розмірі 1 984,26 грн., сплаченого при поданні позову.

8.      Оцінка аргументів учасників справи і  висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного. 
Ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Зобов`язанням відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.
Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.
Відповідно до ст. 181 ГК України за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками, разом з тим, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, шляхом обміну листами, факсограмами тощо, шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Також, ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином, як слушно зазначив суд першої інстанції - на підставі вказаних вище дій Позивача, який поставив товар, та дій Відповідача, який цей товар прийняв, у сторін виникли взаємні права та обов`язки: у позивача  право вимагати оплати за поставлений товар, а у відповідача  обов`язок сплатити вартість отриманого товару.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а замовник приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 691 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі  купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов,  - за ціною,  що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог,  що  звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно ж до ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується (споживачеві, абонентові)енергетичні та інші ресурси, передбаченні договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 3 ст. 58 Закону України  Про ринок електричної енергії  передбачено, що Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем поставлено Відповідачу електричну енергію у період з квітня по червень 2022 включно в обсязі 157 958 кВт/год. на суму 265  369,44 грн.. За вищевказаний період Відповідач здійснив частку оплату за спожиту електроенергію у розмірі 735,84 грн.
За таких обставин, як вірно зазначив місцевий господарський суд - на час розгляду справи в суді сума основного боргу за спожиту електроенергію у період  з квітня по червень 2022 включно становить 264  633,60 грн., яка підтверджена матеріалами справи, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язань, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з неналежним виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань, щодо повної та своєчасної оплати за отриману електричну енергію , Позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період з 20.05.2022 р. по 12.09.2022 р. на суму 2  898,72 грн. та інфляційні витрати за період з червня по вересень 2022 включно у розмірі 6  027,99 грн.
Перевіривши розрахунки позивача, господарський суд дійшов висновку, що вони є правомірними, обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства,  тому з Відповідача підлягає стягненню  3 % річних за загальний період з 20.05.2022 по 12.09.2022 на суму 2  898,72 грн. та інфляційні витрати за період з червня по вересень 2022 включно у розмірі 6  027,99 грн..
Доводам Відповідача з приводу ненастання строків оплати через форс-мажорні обставини, суд першої інстанції надав належну оцінку, зазначивши, що Відповідачем не надано доказів дотримання п. 12.4. договору № 3807, ним не повідомлено Позивача про настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, не було надано документа або будь-яких доказів, що підтверджують їх настання відповідно до вимог, прописаних в договорі. КП  «Наше місто»  Запорізької міської ради також не надано належних доказів того, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості проведення Покупцем своєчасного розрахунку за поставлену згідно договору електроенергію. Воєнний стан на території України не означає, що Відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не підтвердив настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання господарського зобов`язання.
Щодо доводів Скаржника, викладених  в  апеляційній скарзі і пов`язаних із  постановою КМУ від 05.03.2022 р. № 206, то колегія суддів зазначає, що зазначені підстави  не  були предметом дослідження судом  першої інстанції, оскільки Відповідач не посилався на вказані обставини під час розгляду спору в суді першої інстанції, а відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України,  якщо відзив  не  містить вказівки  на  незгоду  Відповідача  з будь-якою із  обставин, на  яких ґрунтуються позовні вимоги,  Відповідач  позбавляється права заперечувати проти такої  обставини під час розгляду  справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою  обставиною  вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або  відповідач  доведе, що  не  заперечив проти будь-якої із  обставин, на  яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що  не  залежали від нього.
Інші доводи Скаржника  не  спростовують висновків суду  першої інстанції  та  не  підтверджуються наявними  в  матеріалах справи доказами.
Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду   першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування     рішення     місцевого господарського суду,  оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги  Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради.

9.      Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  залишенню без змін.

10. Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради залишити без задоволення. 

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2023 р. у справі № 908/2365/22 залишити без змін. 

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право  касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.   

Повний текст постанови складено 12.06.2023 р.    

Головуючий суддя                                                                               І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                                  О.В. Чус