Постанова
Іменем  України 
 
19 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 686/9687/22
провадження № 61-1695св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України», 
третя особа - Філія акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 січня 2023 року у складі колегії суддів:                       Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2022 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі - АТ «НСТУ»), третя особа - Філія АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 
 
Наказом № 21-к від 13 квітня 2022 року її було звільнено з посади менеджера напрямку фінансових питань фінансово-господарського управління бюро виробництва регіонального контенту з 15 квітня 2022 року у зв`язку із вчиненням прогулу без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. 
15 квітня 2022 року був її останній робочий день у Філії і підставою для звільнення зазначено: відсутність на роботі з 09 березня 2022 року до 16 березня 2022 року.
Позивачка вказує, що наказом № 12-в від 21 лютого 2022 року їй надано додаткову оплачувану відпустку з 28 лютого 2022 року до 19 березня 2022 року на період літньої заліково-екзаменаційної сесії у ХУУП ім. Л. Юзькова, а Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан і в період з 28 лютого 2022 року до 04 березня 2022 року нею відпрацьовані усі робочі дні.
09 березня 2022 року вона повідомила в телефонному режимі менеджера Філії про своє тимчасове переміщення за кордон України та отримала погодження керівника про тимчасову дистанційну форму роботи. Цього ж дня, їй було надано «віддалений доступ» до робочого комп`ютера, за допомогою якого здійснювалася дистанційна робота менеджера напрямку з фінансових питань.
В подальшому, 16 березня 2022 року  чоловіком ОСОБА_1 вручено менеджеру Філії заяву останньої про надання оплачуваної додаткової відпустки для участі у літній заліково-екзаменаційній сесії з 21 березня 2022 року згідно з довідкою-викликом; довідку ХУУП про зміну графіку навчального процесу на 2021/22 навчальний рік; довідку-виклик про участь позивача в проведенні літньої заліково-екзаменаційній сесії у період з 21 березня 2022 року до 09 квітня 2022 року; заяву про дозвіл на дистанційну роботу з 09 березня 2022 року.
Однак, як зазначено вище, наказом № 21-к від 13 квітня 2022 року її було звільнено з посади менеджера у зв`язку із вчиненням прогулу без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила:
- визнати незаконним та скасувати наказ менеджера філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр» № 21-к від 13 квітня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_2 »; 
- зобов`язати філію АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр» поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді менеджера напряму з фінансових питань фінансово-господарського управління бюро виробництва регіонального контенту філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр»; 
- стягнути з АТ «НСТУ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2022 року до дня поновлення на роботі.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2022 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, адже між відповідачем та ОСОБА_1 не було укладено договору про дистанційну роботу, а дистанційна робота по філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля - Центр» наказом чи розпорядженням не запроваджувалася. 
При цьому суд першої інстанції послався на те,  що належним відповідачем у справі є Філія АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля - Центр», яку позивач визначила у позові, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 січня 2023 року апеляційну скаргу  ОСОБА_3 задоволено.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано незаконним та скасовано наказ № 21-к від 13 квітня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді менеджера напряму з фінансових питань фінансово-господарського управління бюро виробництва регіонального контенту філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр» з 16 квітня 2022 року.
 
Стягнуто з АТ «НСТУ» на користь ОСОБА_1 330 214,90 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу (сума визначена без відрахування відповідних податків та обов`язкових платежів).
 
Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що   ОСОБА_1 у період з 09 березня 2022 року до 18 березня 2022 року була відсутня на роботі з поважних причин, оскільки у цей період перебувала у додатковій оплачуваній відпустці, тому оспорюваний наказ № 21-к від 13 квітня 2022 року є незаконним та наявні підстави для його скасування та поновлення позивачки на займаній посаді.
 
Оскільки підстав для звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України не було встановлено і відповідач законність звільнення не довів, апеляційний суд вважав, що наявні правові підстави відповідно до статті 235 КЗпП України для стягнення  з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
При цьому суд апеляційної інстанції послався на те, що оскільки філія АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля - Центр» в силу положень статті 95 Цивільного кодексу України не є юридичною особою і відповідно не наділена цивільно-процесуальною дієздатністю, тому ОСОБА_1 вірно визначила належного у цій справі відповідача - АТ «НСТУ», що є юридичною особою. 
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
03 лютого 2023 року АТ «НСТУ» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 січня                       2023 року.
 
В касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій ухвалені судові рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Доводи інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу від 06 березня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Худняк В. А. просить суд касаційну скаргу АТ «НСТУ» залишити без задоволення, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
У відзиві на касаційну скаргу від 07 березня 2023 року Філія АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр» просить суд касаційну скаргу АТ «НСТУ» задовольнити, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
23 лютого 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 працювала на посаді менеджера напряму з фінансових питань фінансово - господарського управління бюро виробництва регіонального контенту філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля - Центр».
Наказом менеджера філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля - Центр» № 12-в від 21 лютого 2022 року ОСОБА_1 надано додаткову оплачувану відпустку з 28 лютого 2022 року до 19 березня 2022 року на 20 календарних днів на період літньої заліково - екзаменаційної сесії у ХУУП імені Леоніда Юзькова, яка оплачена роботодавцем у лютому 2022 року.
Наказом менеджера філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля - Центр» № 23 від 16 березня 2022 року у зв`язку із отриманням 16 березня 2022 року довідки ХУУП про призупинення навчального процесу у 2021/2022 навчальному році та з відсутністю на роботі ОСОБА_1 , менеджера напряму з фінансових питань фінансово - господарського управління, створено комісію для фіксування факту прибуття на робоче місце або відсутність на робочому місці ОСОБА_1 .
Актами від 16 березня 2022 року, від 17 березня 2022 року, від 18 березня 2022 року встановлено відсутність ОСОБА_1 , менеджера напряму з фінансових питань фінансово - господарського управління, на роботі протягом робочого дня.
Відповідно до акту від 21 березня 2022 року про підтвердження фактичних обставин щодо відсутності на роботі ОСОБА_1 остання з 28 лютого 2022 року до 04 березня 2022 року не з`являлася на місці роботи, однак інформації про факт призупинення освітнього процесу чи про зміну періоду літньої сесії нікому не повідомляла, документів не давала. 08 березня 2022 року ОСОБА_1 телефонним дзвінком повідомила ОСОБА_4 , менеджера філії, про те, що виїхала за кордон та про продовження навчального процесу з 09 березня 2022 року дистанційно. З 09 березня 2022 року від ОСОБА_1 заяв або службових записок про передачу своїх повноважень не надходило. Із відповіді Університету від 18 березня 2022 року на запит від 16 березня 2022 року слідує, що про зупинення освітнього процесу у зв`язку із початком військової агресії та перенесення сесії студенти були повідомленні за допомогою засобів електронної комунікації 26 лютого 2022 року. Отже, ОСОБА_1 з 09 березня 2022 року до 16 березня 2022 року була відсутня на місці роботи з нез`ясованих причин, а також продовжує бути відсутньою на місці роботи з нез`ясованих причин станом на дату складання вказаного акту.
Наказом № 21-в від 23 березня 2022 року внесено зміни до наказу по Філії  №12-в від 21 лютого 2022 року «Про надання відпустки»                                      ОСОБА_1 , менеджеру напряму з фінансових питань фінансово - господарського управління бюро виробництва регіонального контенту, а саме надано ОСОБА_1 додаткову оплачувану відпустку з 21 березня 2022 року до 09 квітня 2022 року на 20 календарних днів на період літньої заліково - екзаменаційної сесії у Хмельницькому університеті управління та права ім. Л. Юзькова.
Наказом менеджера філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля - Центр» № 21-к від 13 квітня 2022 року звільнено                         ОСОБА_1 , менеджера напряму з фінансових питань фінансово - господарського управління бюро виробництва регіонального контенту (таб № 652), 15 квітня 2022 року у зв`язку із вчиненням прогулу без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. 15 квітня 2022 року останній робочий день у філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля-Центр».Підстава для звільнення: акт про отримання документу від 16 березня 2022 року; акт про підтвердження фактичних обставин щодо відсутності на роботі ОСОБА_1 від 21 березня 2022 року (з 09 березня 2022 року до 16 березня 2022 року); акти про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 від 16 березня 2022 року, 17 березня 2022 року, 18 березня 2022 року; розпорядження менеджера філії № 1 від 21 березня 2022 року № 1 «Про надання пояснень»; надання пояснення до розпорядження № 1 від 21 березня 2022 року ОСОБА_1 від 22 березня 2022 року; розпорядження менеджера філії № 1 від 25 березня 2022 року «Про надання пояснень»; надання пояснення до розпорядження № 2 від 25 березня 2022 року ОСОБА_1 від 28 березня 2022 року; погодження на звільнення ОСОБА_1 .
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржена постанова суду апеляційної інстанції відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
 
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
 
Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Пунктом четвертим частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.
Таким чином, у пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.
Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.
Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності.
Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Установивши, що ОСОБА_1 відповідно до наказу менеджера філії АТ «НСТУ» «Хмельницька регіональна дирекція «Поділля - Центр» № 12-в від 21 лютого 2022 року в період з 09 березня 2022 року до 18 березня 2022 року перебувала у додатковій оплачуваній відпустці, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність поважних причин відсутності ОСОБА_1 на роботі та підставно задовольнив позов в частині визнання незаконним та скасування наказу № 21-к від 13 квітня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення ОСОБА_1 на роботі.
 
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України).
Оскільки, вимога позивача про стягнення на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, вона також підлягає до задоволення у розмірі, який вірно встановлений судом апеляційної інстанції.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша, друга статті 141 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України  при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Врахувавши докази на підтвердження надання правничої допомоги, складність справи та виконаних адвокатом робіт, ціну позову, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.
Визначена судом сума є співмірною з наданими учаснику справи послугами, що відповідає принципу розподілу судових витрат.
При цьому, суд апеляційної інстанції, правильно стягнув на користь держави судовий збір в розмірі 10 736,00 грн за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції.
Доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених заявником постановах Верховного Суду, є необгрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Верховний Суд встановив, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги її висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.
 
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Оскільки виконання та дія постанови Хмельницького апеляційного суду від                        23 січня 2023 року в частині задоволених вимог, які не підлягають негайному виконанню, була зупинена ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2023 року до закінчення касаційного провадження, у зв`язку із залишенням цього судового рішення без змін необхідно поновити його дію.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» залишити без задоволення.
 
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 січня 2023 року залишити без змін.
 
Поновити виконання та дію постанови Хмельницького апеляційного суду від                        23 січня 2023 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                               А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов