Справа № 450/1435/20                         Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/1485/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Колич Х.Б.
за участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Онищак Марія Мирославівна про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений 11.03.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Наталією Мирославівною зареєстрований в реєстрі № 767,
ВСТАНОВИЛА:
У травні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений 11.03.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Наталією Мирославівною зареєстрований в реєстрі № 767.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Наталією Мирославівною зареєстрований в реєстрі № 1173. Згідно умов договору, місце проживання дитини визначено з матір`ю, а позивач прийняв на себе зобов`язання брати участь в утриманні дитини шляхом сплати на користь відповідача аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 11.03.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 767, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість на підставі договору між батьками про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини. Вважає, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис від 11.03.2020 № 767 з порушенням діючого законодавства, оскільки відповідач мала надати нотаріусу документ, що підтверджує безспірність заборгованості.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений 11.03.2020 приватним нотаріусом нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Наталією Мирославівною зареєстрований в реєстрі № 767 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 85 021 грн. 14 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати за надання правової допомоги у розмірі 1000 грн. 00 коп.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що факт наявності заборгованості позивача перед відповідачем на момент вчинення приватним нотаріусом оспорюваного виконавчого напису у розмірі 85 021,14 грн підтверджується матеріалами справи та позивачем не надано доказів погашення вказаної заборгованості, як і не надано доказів відмінності заявленої стягувачем суми боргу від реальної на думку позивача. 
Звертає увагу на те, що для одержання виконавчого напису відповідач надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам законодавства, суду надано не було. Відтак, ОСОБА_1 були подані всі необхідні документи, встановлені переліком та заява відповідає вимогам, визначеним порядком. Також, позивачем не надано суду жодних розрахунків, які б підтверджували спірність заборгованість.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , просила апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. 
ОСОБА_3 просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з”явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з”ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.
Як підтверджено матеріалами справи, 01.06.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1173.
Відповідно до пункту 2 вказаного договору батьки дійшли згоди, що малолітній ОСОБА_4 буде постійно проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .
У розділі 2 вказаного договору зазначено, що батько бере участь в утриманні дитини шляхом сплати аліментів щомісячно у розмірі 500,00 грн., не пізніше 15 числа поточного місяця. Виплати аліментів здійснюються шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок матері.
Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. 11.03.2017 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 767 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором між батьками про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини у сумі 85 021 грн 14 коп, яка складається з заборгованості по аліментах за період з 01.06.2017 по 20.02.2020, яка становить - 16 500,00 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот гривень); заборгованості по додаткових витратах на утримання дитини з 01.06.2017 по 20.02.2020 - 48 000,00 грн (сорок вісім тисяч гривень); пені по аліментах за період з 15.06.2017 по 20.02.2020 - 15 525,00 грн (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень); суми інфляційних за період з 01.06.2017 по 20.02.2020 - 3 132,00 грн. (три тисячі сто тридцять дві гривні), та 3 % річних за період з 01.06.2017 по 20.02.2020 1 864,14 гри. (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні 14 копійок).
Період стягнення визначається з 01 червня 2017 року по 20 лютого 2020 року.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.
Так, відповідно до  ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).
Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), який містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з п.п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 цього Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення.
Крім цього, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц наголосила на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).
Судом встановлено, що 24.02.2020 відповідачем на поштову адресу позивача скерована заява з розрахунком заборгованості за договором на загальну суму 85 021,14 грн.
Також встановлено, що позивач не погоджується з розрахунком заборгованості і вважає заборгованість спірною про що, на адресу відповідача  06.03.2020 було скеровано заперечення.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивач 21.02.2020 сплатив відповідачеві 2000 грн, які не були враховані при визначені заборгованості.
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подану нотаріусу заборгованість позивача не можна вважати безпірною.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       
       Повний текст постанови складено: 09.06.2023

Головуючий 
       
Судді