ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/36564/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  29 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, акта опису майна,
  
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 відповідно до наказу № 4461 від 11.12.2019;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0018434202 від 03.03.2020, яким за порушення п. п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 з урахуванням вимог п. п. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобов`язання з ПДФО за податковим зобов`язанням у розмірі 65 149,61 грн. та за штрафними санкціями 16 287,40 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0018444202 від 03.03.2020, яким за порушення п. 179.1, п. 179.2 ст. 179 Податкового кодексу України визначено суму штрафу у розмірі 170 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0018454202 від 03.03.2020, яким за порушення п. п. «а» п. 176.1, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України визначено суму штрафу у розмірі 510 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0018504202 від 03.03.2020, яким за порушення п. п. 1.2, п. п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України за платежем військовий збір визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 5429,13 грн. та штраф у розмірі 1357,28 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві форми «Ф» від 08 травня 2020 року № 22206-10 про визначення ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 112 374,24 грн. та опис майна у податкову заставу;
- визнати протиправним та скасувати акт опису майна № 388/26-15-13-06-26 від 17.06.2021 року у податкову заставу, складений податковим керуючим ГУ ДПС у м. Києві Наконечною Ю.В.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі незаконно проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки. На думку позивача наказ та повідомлення про проведення перевірки, в порушення вимог ПК України не були йому вручені, а відтак він був позбавлений права надавати пояснення і документи з розглянутих питань. 
Позивач вважає, що не ознайомлення його до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є грубим порушенням вимог п.79.2 ст.79 ПК України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Головним управлінням ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Так, на підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що позивач був повідомлений про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки повідомленням від 11.12.2019 №13783/О/26-15-42-02-27, що разом з копією наказу від 11.12.2019 №4461 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено платнику податків на податкову адресу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
Апелянт зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання негативних наслідків для такого платника податків.
Звертає увагу, що виконання умов статті 79 Податкового кодексу України надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня  2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 03 травня 2023 року.
Від ОСОБА_1 06.04.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначив, що наказ на перевірку та повідомлення були надіслані на адресу реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1 , хоча позивач на той момент не мав такого статусу.
Звертає увагу, що відправлення наказу про проведення перевірки на адресу, до якої платник податків не має жодного відношення, не може вважатися належним чином повідомлення позивача про проведення перевірки та свідчить про неправомірність дій контролюючого органу при проведенні податкової перевірки.  
Відповідно до   статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатом якої складено акт від 24.12.2019 №857/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 .
Згідно акту перевірки встановлено наступні порушення ОСОБА_1 :
- п. 179.1 статті 179 розділу IV Кодексу не подано до ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2017 рік;
- п.п. а п. 176.1 п. 176, п. 44.1, п. 44.3 статті 44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу;
- п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, з урахуванням вимог п.п. д п.п. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Кодексу, не задекларовано дохід за 2017 ріку загальній сумі 361942,28 грн., та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в загальній сумі 65149,61 грн.;
- п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 162  підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2017 рік у загальній сумі 5429,13 грн.
На підставі акту перевірки від 24.12.2019 №857/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 контролюючим органом складено податкові повідомлення-рішення:
- №0018434202 від 03.03.2020, яким визначено суму грошового зобов`язання з ПДФО за податковим зобов`язанням у розмірі 65 149,61 грн. та за штрафними санкціями 16 287,40 грн.;
- №0018444202 від 03.03.2020, яким визначено суму штрафу у розмірі 170 грн.;
- №0018454202 від 03.03.2020, яким визначено суму штрафу у розмірі 510 грн.;
- №0018504202 від 03.03.2020, яким визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 5429,13 грн. та штраф у розмірі 1357,28 грн.
В подальшому Головним управлінням ДПС у м. Києві складено податкову вимогу форми «Ф» від 08 травня 2020 року № 22206-10 про визначення ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 112 374,24 грн. та складено акт опису майна у податкову заставу № 388/26-15-13-06-26 від 17.06.2021.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою та актом опису майна, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Згідно п.78.4 статті 78 Податкового кодексу України  право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному  статтею 42  цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені ст.79 ПК України.
Згідно п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (п.79.2 ст.79 ПК України).
За змістом наведених правових норм документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а  право на проведення такої перевірки надається  лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом,  до її початку.
Як вбачається із акту перевірки, відповідно до п.79.2 статті 79 Податкового кодексу України платник податків ОСОБА_1 проінформований про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки копією наказу ГУ ДПС у м. Києві від 11.12.2019 №4461 та письмовим повідомленням від 11.12.2019 №13783/О/26-15-42-02-27, які направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платника податків, а саме: АДРЕСА_1 .
Однак, колегія суддів зазначає, що зазначений наказ про проведення документальної позапланової перевірки платника податків від 11.12.2019 №4461 складений саме на перевірку фізичної особи - ОСОБА_1 , а не фізичної особи-підприємця.
Дійсно, ОСОБА_1 в період з 18.08.2010 по 30.12.2016 був зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 . 
Однак, податковим органом не враховано, що підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 припинив 30.12.2016, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис.
Згідно копії паспорта позивача, з 06.05.2012 року останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
В той час, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в податкових повідомленнях-рішеннях зазначена адреса: АДРЕСА_1 , однак в податковій вимозі та в акті опису майна - АДРЕСА_2 .
Більше того, колегія суддів звертає увагу, що в акті перевірки від 24.12.2019 року №857/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 відповідач зазначив, що відповідно до відомостей з Центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДПС України зазначено адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
Виходячи із зазначеного, податковому органу було відомо про адресу ОСОБА_1 , однак наказ на проведення перевірки та повідомлення останній надіслав на адресу реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1 . 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не міг отримати ні наказ про проведення перевірки, ні повідомлення про проведення такої перевірки, оскільки адреса: АДРЕСА_1 не є його ні місцем проживання, ні останнім відомим місцезнаходженням фізичної особи.
Фактично станом на час ініціювання податкової перевірки позивача, а також під час та після її проведення, зокрема станом на дату складення акту перевірки, позивач не був повідомлений про проведення документальної невиїзної перевірки через надсилання податковим органом копії наказу на неправильну адресу позивача.
На підставі викладеного, керуючись нормами права, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний суд зауважує, що лише дотримання балансу публічних і приватних інтересів, встановлених умови та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних може бути належною підставою для проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту  78.1.1  пункту  78.1  статті  78  та пункту  79.2  статті  79 ПК України  призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. 
  Отже, суд першої інстанції  дійшов вірного висновку про протиправність дій контролюючого органу щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , що в свою чергу нівелює правові наслідки цієї перевірки, в тому числі і прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та акту про опис майна в податкову заставу.
Інші доводи Головного управління ДПС у м. Києві суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вони стосуються суті спірних податкових повідомлень-рішень у зв`язку із отриманням позивачем доходу у вигляді прощеного боргу. Однак, в даному випадку позивач оскаржував податкові повідомлення-рішення з підстав порушення порядку проведення перевірки.
У сукупності наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем в суді першої інстанції та в апеляційному суді не спростовано доводів та аргументів позивача, не надано належних, достатніх та переконливих доказів у підтримку своєї позиції, як і не доведено порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
                
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києва залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року - без змін.
Постанова    суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко