ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2023 р.           Справа№ 910/9291/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Скрипки  І.М. 
          Мальченко А.О. 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ"
на рішення Господарського суду міста Києва 04.11.2022 року
у справі № 910/9291/22 (суддя Балац С.В.)
За позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ"
до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЕТАЛОН"
про стягнення 50 000,00 грн, -

В С Т А Н О В И В :

У 2022 році Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЕТАЛОН" про стягнення 50 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником. 
Рішенням Господарського суду міста Києва 04.11.2022 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 
Рішення мотивовано тим, що оскільки, у заяві про настання події та в страховому акті, не встановлено державний номерний знак винної у ДТП особи, а натомість зазначено про відсутність складання європротоколу, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва 04.11.2022 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.          
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевий господарський суд дійшов не вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки, відповідно до європротокола, ДТП сталося в наслідок порушення ПДР водієм, цивільна-правова відповідальність якого застрахована у відповідача, при цьому суд першої інстанції помилково не взяв до уваги той факт, що водії самостійно узгодили укладання європротокола, надали для цього необхідні документи та погодились з обставинами ДТП.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.
Супровідним листом № 910/9291/22/09.1-14/9/23 від 16.01.2023 року витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9291/22.
25.01.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/9291/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на рішення Господарського суду міста Києва 04.11.2022 повернуто скаржнику без розгляду, у зв`язку з тим, що зазначена апеляційна скарга не підписана.
26.04.2023 року, засобами поштового зв`язку, Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" повторно звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва 04.11.2022 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Одночасно з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення з апеляційною скаргою.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Скрипка І.М., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на рішення Господарського суду міста Києва 04.11.2022, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем, як страховиком та гр. ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 11.11.2021 № 3685/21-Т/ЗП119 (далі - Договір добровільного страхування).
Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу, що належить страхувальникові, а саме "DAF" з державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль).
Як стверджує позивач, 15.03.2022 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу "MAN" із державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_2 .
Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.
На підтвердження зазначеного вище факту, апелянтом до позовної заяви в суд першої інстанції надано електронний Європротокол з додатками (т.1 а.с. 34-39).
Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).
При цьому, позивач зазначає, що на підставі розрахунку страхового відшкодування (т. 1 а.с. 23), страхового акту від 15.08.2022 № 006.00777822-1 (т. 1 а.с. 24) та звіту від 18.06.2022 № 006.00777822/06/22 (т. 1 а.с. 2529) останнім здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 17.08.2022 № 42542107 (т. 1 а.с. 33). 
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу "MAN" із державним номерним знаком НОМЕР_2 , станом на 15.03.2022 застрахована відповідачем, що підтверджується Полісом серії АР № 002498829.
Одночасно, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до пункту 8 страхового акту від 15.08.2022 № 006.00777822-1 зазначено, "водій іншого транспортного засобу (держ номера не встановлено) рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з авто застрахованого авто ДАФ НОМЕР_1 . На місце ДТП виїхала поліція, але подія не була ними зафіксована, план-схема ДТП не складалась, протокол на винуватця також, "європротокол не складався".
Крім цього, аналогічний опис зафіксовано і в заяві про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (т. 1 а.с. 40).
За приписами, ст. ст., 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що    шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.
Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.
Таким чином, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, відповідно до ст. 3 та ст. 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення до страховика з відповідною заявою, в якого заподіювач шкоди застрахував цивільно-правову відповідальність.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, в наслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).
Відповідно до пункту 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, законом покладено на страховика (винної особи), у межах встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Як унормовано ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
З урахуванням зазначених норм чинного ЦК України, для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, в першу чергу необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, відтак цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.
Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2018 року у справі №910/20412/16.
При цьому, слід також зазначити, що згідно з ст. 33.2 Закону Украни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувания під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).
Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про постания дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, який надається страховику та є підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим.
Європротокол може заповнюватись в паперовому вигляді на спеціальному бланку або в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол».
Разом з тим, як зазначалося вище, європротоколом можна скористатися при умовах, коли у ДТП немає фізично постраждалих людей чи людей, які загинули: обидва учасники не мають претензій щодо вживання наркотичних, алкогольних або лікарських засобів; обидва учасники згодні з обставинами події, одна із сторін визала свою провину, обидва учасники мають бути забезпечені полісами обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності, 
У разі невиконання хоча б однієї з обов?язкових для Європротоколу умов, виклик співробітників Національної поліції України для оформлення ДТП є обов?язковий.
Крім того, згідно з додатковими умовами для застосування системи «Електронний Європротокол»:
-  транспортні засоби обох учасників ДТП повинні мати діючі поліси внутрішнього страхування. Якщо будь-який ТЗ забезпечений полісом іноземного страховика, необхідно використовувати паперовий бланк Європротоколу або викликати поліцію.
-  водії повинні мати при собі справні мобільні телефони. Хоча б один з учасників ДТП повинен мати з собою пристрій (смартфон, планшет, ноутбук) з фотокамерою та доступом в Інтернет.
-  ідентифікаційні дані про страхувальника (коди   ІНПП або ЄДРПОУ) та про забезпечений   транспортний засіб (номерний знак, марку та модель) мають бути зазначені в полісі та коректно внесені   в єдину централізовану базу даних   МТСБУ. В протилежному випадку Система не зможе правильно ідентифікувати учасників ДТП.
- транспортні засоби не мають причепів.
Якщо водії скористались Європротоколом (незалежно від його форми), то вони:
-  мають право залишити місце ДТП,
-  звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП,
-  звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП,
-  повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В разі використання системи «Електронний Європротокол» повідомлення страховикам учасників ДТП відправляються автоматично.
Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що Європротокол наданий позивачем до позовної заяви (т. 1 а.с. 36), складений обома учасниками ДТП, у частинах, що стосуються інформації про 1-го та 2-го учасників ДТП зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, однак колегія суддів підкреслює, що зазначений Європротокол не містить інформації про обставини ДТП з боку водія т.з. ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 , крім того в додатках Електронного Європротоколу (на обороті а.с. 39) відсутня схема ДТП, як і відсутні відомості, що дорожньо-транспортна пригода 15 березня 2022 року, сталася внаслідок порушення кимось з водіїв Правил дорожнього руху України.
Більш того, суд апеляційної інстанції підкреслює, що у транспортних засобів, які зафіксовані на фотокартах, долучених до Електронного Європротоколу (на обороті а.с. 36 та на а.с. 37) наявні причепи, а відтак виклик співробітників Національної поліції України для оформлення данного ДТП був обов?язковим, відповідно до п. 6 умов оформлення Європротоколу в системі «Електронний Європротокол» за посиланням  https://dtp.mtsbu.ua.
Враховуючи вищевикладене, дану подію про настання доржньо-транспортної пригоди мало бути зафіксовано поліцією та складено протокол на винуватця, однак, як зазначалося вище, зі страхового акту від 15.08.2022 №006.00777822-1 вбачається, що подія поліцією не була зафіксована, а протокол на винуватця не складався.
Суд апеляційної інстанції також підкреслює, що встановлення вини особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, має здійснюватися саме постановою місцевого районного суду загальної юрисдикції у справі про адміністративне правопорушення. 
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивачем у даній справі не надано обґрунтування того, на підставі яких доказів було зроблено висновок про визнання транспортного засобу "MAN" із державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_2 винного за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодування позивачеві матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (відшкодування сплаченого страхового відшкодування).
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК  України суд застосовує при розгляді справ    Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012  зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2022 у справі №910/9291/22 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.
Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.
Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст.    253-254, 269, п.1 ч.1 ст.  275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на рішення Господарського суду міста Києва 04.11.2022 р. у справі №910/9291/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2022 року у справі №910/9291/22 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9291/22.
          
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Агрикова 

Судді                                                                                І.М. Скрипка

                                                                                А.О. Мальченко