ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4188/23 Справа № 193/649/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шумська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 193/649/17 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
заявник -   Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»,
боржник –  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2022 року, яка постановелена суддею Шумською О.В. в селищі Софіївці Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 грудня 2022 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (надалі – АТ КБ «ПРИВАТБАНК»)  звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу. 
Заява мотивована тим, що на підставі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року у цивільній справі №193/649/17 видано виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у сумі 28 028,50 грн. та судового збору у сумі 1 600,00 грн., який було пред`явлено до виконання до Софіївського ВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).
Згідно відповіді Софіївського ВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виконавче провадження було завершене 28.08.2019 року, а виконавчий лист, разом із постановою про завершення виконавчого провадження, був направлений на адресу: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50.
Однак, до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за вказано адресою виконавчий лист не надходив та повторно стягувачем до виконання не пред`являвся, що свідчить про його втрату, а тому просить видати дублікат виконавчого листа.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа по справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати ухвалу суду і постановити нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі, посилаючись на те, що Банком було надано суду належні докази щодо втрати оригіналу виконавчого листа та, оскільки, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, суд був зобов`язаний видати його дублікат.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа - є його втрата. Дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання. Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Однак, як вбачається із заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого документа доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не зазначено.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 17.4 Розділу ХІІІ  Перехідних положень ЦПК України  передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби не свідчить про те, що його було втрачено. 
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 вересня 2022 року у справі № 2-346/11.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно – правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, – із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив, що, на підставі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року у цивільній справі №193/649/17 видано виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у сумі 28 028,50 грн. та судового збору у сумі 1 600,00 грн., який було пред`явлено до виконання до Софіївського ВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), який із відділу виконавчої служби не повернувся на адресу стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Згідно відповіді Софіївського ВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виконавче провадження було завершене 28.08.2019 року, а виконавчий лист, разом із постановою про завершення виконавчого провадження, був направлений на адресу: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50 (а.с. 84).
Інших доказів заявником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суду не надано.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, а тому зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» – залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2023 року

Головуючий: 

Судді: