Ухвала
 
12 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 544/1689/14-ц
провадження № 61-6261ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Собина Павло Миколайович, на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, у складі судді Даценка В. М., 
від 01 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Карпушина Г. Л., Лобова О. А., 
від 23 березня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про відкриття виконавчого провадження,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. (далі - приватний виконавець) про відкриття виконавчого провадження.
Скарга мотивована тим, що постановою приватного виконавця
від 01 червня 2018 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») заборгованості за договором кредиту в розмірі 293 011,35 грн. та судового збору у розмірі 
2 930,11 грн. В цій постанові приватного виконавця адреса проживання боржника зазначена як: 
АДРЕСА_1 , однак, як стверджувала заявник, постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, оскільки із 17 лютого 2018 року зареєстрованою адресою її проживання є 
АДРЕСА_2 .
Посилаючись на те, що приватний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців та пропуском строку пред`явлення його до виконання, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконною постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження 
№ НОМЕР_1 від 01 червня 2018 року.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 
від 01 лютого 2022 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року залишено без змін.
29 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку та засобами електронної пошти представник ОСОБА_1 - адвокат Собина П. М. подав касаційні скарги на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 
від 01 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 23 березня 2023 року, які просить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 . 
Оскільки касаційні скарги подані однією особою на ті самі судові рішення та їх зміст є ідентичним, Верховний Суд розглядає їх як одну касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.
Вимоги ухвали від 22 травня 2023 року виконані. 
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки вказаний строк пропущений з поважних причин.
Касаційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права. Вважає, що виконавчий лист, на підставі якого було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, був виданий із пропуском строку для його виконання та у виконавчому листі було зазначено недостовірну інформацію щодо строку пред`явлення його до виконання. Виконавець не перевірив на відповідність закону інформацію у виконавчому листі про те, що строк пред`явлення його до виконання встановлено до 05 січня 2018 року, тоді як відповідно до вимог чинного на той час законодавства виконавчий лист мав бути пред`явлений до виконання протягом року, тобто до 05 січня 
2016 року. Крім того вважає, що апеляційний суд позбавив ОСОБА_1 взяти участь у судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Ухвала суду за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 
2014 року з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 293 011 грн та судові витрати.
Рішення суду набрало законної сили 05 січня 2015 року та для його виконання судом видано виконавчий лист від 19 січня 2017 року.
Виконавчий лист було пред`явлено до примусового виконання, однак 
02 листопада 2017 року повернуто стягувачу.
31 травня 2018 року стягувачем повторно пред`явлено виконавчий документ до виконання.
01 червня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.
В подальшому постановою приватного виконавця від 21 березня 2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частина четверта статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції оскільки після повернення виконавчого документу стягувачу, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлюється з дня повернення виконавчого документу, тобто у розглядуваній справі із 
02 листопада 2017 року, а отже звертаючись 31 травня 2018 року із заявою про примусове виконання рішення суду у справі № 544/1689/14-ц, стягувачем не було пропущено відповідний строк.
За таких обставин приватний виконавець відкривши виконавче провадження № НОМЕР_1 діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, а суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги боржника.
ОСОБА_1 не позбавлена можливості надати суду, або органу чи особі, які здійснюють примусове виконання судового рішення в справі 
№ 544/1689/14-ц, докази належного виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року.
Посилання заявника на те, що апеляційний суд позбавив ОСОБА_1 можливості брати участь у судовому засіданні є безпідставними. 
Апеляційну скаргу на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року було подано представником ОСОБА_1 , клопотання якого про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 березня 2023 року.
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні скарги  ОСОБА_1 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 березня 2023 року у справі № 544/1689/14-ц.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Собина Павло Миколайович, на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 березня 2023 року у справі № 544/1689/14-ц.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    В. В. Шипович
 
     О. М. Осіян
 
     Є. В. Синельников