ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року                                                      Справа № 924/1351/20 (924/214/22) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. ,  суддя Миханюк М.В. 

при секретарі судового засідання Комшелюку А.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 (повний текст - 03.02.2023) у справі №924/1351/20 (924/214/22) (суддя Заярнюк І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів”, 
до Колективного підприємства „Агрофірми „Проскурів”, 
до Окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів”,
про усунення перешкод у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів” приміщенням, що належне йому на праві власності та розташоване за адресою: 29021, м.Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11, шляхом зобов`язання Колективного підприємства Агрофірма „Проскурів” та Окремого структурного відділу „Лісомисливського відділу „Агрофірми „Проскурів” звільнити частину нежитлового приміщення: виробниче приміщення - 100 кв.м.; піднавіс - 255 кв.м.; піднавіс (склад) – 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м., склад - 11.04 та 18.56 кв.м.); піднавіс - 53 кв.м., розташованого за адресою: 29021, м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11.
(в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів”)

за участю представників:
скаржника - Ярош В.Ю. (поза межами приміщення суду);
позивача – Керницька І.Р. (поза межами приміщення суду);
Арбітражний керуючий - Рудий А.М. (поза межами приміщення суду);

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів” до Колективного підприємства „Агрофірми „Проскурів” та Окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів”.
Зобов`язано Колективне підприємство Агрофірма „Проскурів” усунути перешкоди у користуванні приміщенням шляхом звільнення частини нежитлового приміщення: виробниче приміщення - 100 кв.м.; піднавіс - 255 кв.м.; піднавіс (склад) – 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м., склад - 11.04 та 18.56 кв.м.); піднавіс - 53 кв.м., розташованого за адресою: 29021, м.Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, 11, на користь Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів”.
Зобов`язано Окремий структурний відділ „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” усунути перешкоди у користуванні приміщенням шляхом звільнення частини нежитлового приміщення: виробниче приміщення - 100 кв.м.; піднавіс - 255 кв.м; піднавіс (склад) – 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м., склад - 11.04 та 18.56 кв.м.); піднавіс - 53 кв.м, розташованого за адресою: 29021, м.Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, 11, на користь Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів”.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ініціюючий кредитор ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.
В скарзі зокрема зазначає, що жодні довіреності для ОСОБА_2 юридичною особою не видавалися, а тому він не був наділений жодними повноваженнями, зокрема, на укладання правочинів від імені КП «Агрофірма «Проскурів» із третіми особами. При цьому правило про те, що керівник філії діє на підставі виданої йому довіреності, а сама філія на підставі відповідного положення, не могли бути не відомі позивачу, позаяк це є приписом ст.95 ЦК України.
Звертає увагу, що Положенням окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ «Агрофірми «Проскурів», затвердженого рішенням правління КП «Агрофірма «Проскурів» протоколом №1 від 14.12.2018, також повноваження на укладання договорів від імені КП «Агрофірма «Проскурів» не надавалися ОСОБА_2 .
Пунктом 2.3. Положення передбачено, що директор вирішує усі питання діяльності Лісомисливського відділу, зокрема, п.п.2.3.1. визначені повноваження: видавати накази, розпорядження і давати вказівки з усіх питань, в межах діяльності, укладати від імені Лісомисливського відділу угоди, в т.ч. господарські договори, крім угод про розпорядження основними засобами: (визначених Положенням (стандарту) бухгалтерського (обліку "Основні засоби"), будівель та споруд, засобів виробництва, що належить Лісомисливському відділу. Угоди про розпорядження основними засобами можуть бути підписані директором тільки після попередньої письмової згоди Голови Правління агрофірми „Проскурів (п. 2.3.1.); розпоряджатись від імені Лісомисливського відділу майном та коштами, крім основних засобів (визначених Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку "Основні засоби"), будівель та споруд засобів виробництва, що належить Лісомисливському відділу (п. 2.3.2.).
При цьому, зазначення у Положенні філії про можливість укладання нею від її імені угод (тобто створення у неї власної правосуб`єктності) є юридично хибним, що говорить по те, що таке надання правосуб`єктності філії не може мати юридичних наслідків.
Зазначає, що оскільки ОСОБА_2 ніколи не був наділений повноваженнями для правовідносин із третіми особами, тому будь-які його дії не можуть створювати права та обов`язки КП «Агрофірма «Проскурів», а сам вказаний договір не може вважатися укладеним, що є достатньою підставою відмови у задоволенні заявлених вимог.
Також стверджує, що зазначені у договорі об`єкти нерухомості - нежитлові приміщення (виробниче приміщення 100 кв.м; піднавіс 255 кв.м; піднавіс 52,6 кв.м; піднавіс 53 кв.м) не існують, оскільки у реєстрі речових прав за адресою АДРЕСА_1 , саме такі приміщення, як об`єкти речових прав не зареєстровані, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2021 №246809720. Зазначена обставина додатково підтверджує неукладеність договору оренди, оскільки відсутній його об`єкт, з приводу якого сторони мали би домовитися.
Також звертає увагу, що у податкових накладних за №9023634129 від 31.01.2020 та №905348524 від 29.02.2020 відсутня жодна інформація, яка може ідентифікувати покупця взагалі і КП „Агрофірма „Проскурів", зокрема. З огляду на цю обставину вказані самостійно сформовані позивачем податкові накладні не можуть підтверджувати факт виконання договору зі сторони КП „Агрофірма „Проскурів".
На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22), ухвалити нове, яким у позові відмовити.
Апеляційна скарга надійшла безпосередньо на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Листом від 21.02.2023 матеріали справи витребувано з господарського суду Хмельницької області.
Належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 28.02.2023.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки.
13.03.2023 на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшли докази усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) та призначено розгляд апеляційної скарги на 19.04.2023 об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано учасникам провадження у строк до 31.03.2023 подати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу.
31.03.2023 від представника Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів” на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві, зокрема зазначає, що як вбачається з положень договору оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019, сторони погодили предмет договору, порядок передання об`єкта в оренду, розмір орендної плати, строк дії договору, тобто, під час укладення спірного договору оренди нерухомості сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах, в тому числі і про об`єкт оренди, оскільки в договорі наявна достатня інформація, що дозволяє ідентифікувати предмет договору та встановлено волевиявлення сторін на його укладення.
З аналізу Положення окремого структурного відділу «Лісомисливський відділ «Агрофірми «Проскурів» слідує, що директор уповноважений вирішувати усі питання діяльності Лісомисливського відділу, зокрема, укладати від імені відділу господарські договори.
Окремий структурний відділ «Лісомисливський відділ «Агрофірми «Проскурів» є орендарем за договором оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019, який від імені орендаря підписаний директором окремого структурного відділу «Лісомисливський відділ «Агрофірми «Проскурів» Ретявко О.В., повноваження якого на підписання договору визначені п.п.2.3.1. Положення.
Звертає увагу, що питання щодо повноважень Ретявко О.В. на підписання договору оренди №69 від 29.12.2019 досліджувались та встановлювались в справі про банкрутство №924/1351/20, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2021 року.
Зазначає, що на момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази недійсності правочину.
Також позивач вважає, що доводи відповідачів щодо відсутності майна, яке є предметом даного позову, спростовані матеріалами справи, а жодних дій, спрямованих на повернення об`єктів нерухомості їх власнику, відповідачами вчинено не було.
Також представник позивача повідомляє, що докази на підтвердження витрат відповідача понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
На підставі викладеного позивач просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника ініціюючого кредитора у справі про банкрутство - ОСОБА_1 , а рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) - залишити без змін.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 05.04.2023, представник   ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22), ухваливши нове, яким у позові до КП «Агрофірма «Проскурів» відмовити.
Арбітражний керуючий Рудий А.М. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , надав пояснення по справі та просив її задоволити.
Представниця позивача заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, надала пояснення по справі. Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22) - залишити без змін.
Суд звертає увагу, що ухвалою від 03.04.2023 було задоволено заяву представника Колективного підприємства „Агрофірми „Проскурів” Венгера Д.О. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак останній не з`явився у судове засідання та причини неявки не повідомив.
Інші учасники провадження не забезпечили явку своїх представників у судове засідання.
Оскільки учасники провадження у справі повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
19.12.2018 КП „Агрофірма „Проскурів” було створено відокремлений підрозділ юридичної особи - Окремий структурний підрозділ „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” (29000, м.Хмельницький, вул.Кам`янецька, буд.257, код ЄДРПОУ 42709988), що підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №236867878842 від 16.12.2021.
Положення окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” (далі – Положення) затверджено рішенням правління КП „Агрофірма „Проскурів” протоколом №1 від 14.12.2018.
Пунктом 2.3. Положення передбачено, що директор вирішує усі питання діяльності Лісомисливського відділу, зокрема, п.п.2.3.1. визначені повноваження: видавати накази, розпорядження і давати вказівки з усіх питань, в межах діяльності, укладати від імені Лісомисливського відділу угоди, в т.ч. господарські договори, крім угод про розпорядження основними засобами: (визначених Положенням (стандарту) бухгалтерського (обліку "Основні засоби"), будівель та споруд, засобів виробництва, що належить Лісомисливському відділу. Угоди про розпорядження основними засобами можуть бути підписані директором тільки після попередньої письмової згоди Голови Правління агрофірми „Проскурів” (п.2.3.1.); розпоряджатись від імені Лісомисливського відділу майном та коштами, крім основних засобів (визначених Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку "Основні засоби"), будівель та  споруд засобів виробництва, що належить Лісомисливському  відділу (п.2.3.2.).
Відповідно до п.4.2. Положення відносини Лісомисливського відділу з іншими організаціями, підприємствами і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів.
Лісомисливський відділ самостійно здійснює свою діяльність відповідно до напрямків, визначених цим Положенням (п.5.1. Положення).
29.12.2019 між Публічним акціонерним товариством „Проскурів” (орендодавець) та Окремим структурним відділом „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” (орендар) був укладений договір оренди нерухомості №69, згідно якого орендодавець зобов`язується передати за плату орендареві у строкове користування, а орендар зобов`язується прийняти у користування нежитлове приміщення, визначене в договорі та зобов`язується сплачувати орендну плату (п.1.1 договору).
Відповідно до п.1.2 договору об`єкт, що орендується являє собою частину нежитлового приміщення за адресою: м.Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, 11, зокрема, виробниче приміщення – 100 кв.м; піднавіс – 255 кв.м; піднавіс (склад) – 52,60 кв.м (а саме: піднавіс 23 кв.м., склад 11,04 кв.м та 18,56 кв.м).
Згідно положень п.п.3.1, 3.4, 3.5 договору передання-приймання об`єкта, що орендується здійснюється двосторонною комісією, що складається із представників сторін. Об`єкт, що орендується повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем протягом двох робочих днів з моменту початку роботи двосторонньої комісії. При переданні об`єкта, що орендується складається акт передання-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії.
Як погоджено пунктом 4.1 договору, розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується у цілому складає: січень - грудень 2020 року – 5000,00 грн за один календарний місяць; з січня по травень 2021 року - 5000,00 грн за один календарний місяць; з червня 2021 року – 10000,00 грн за один календарний місяць.
Орендна плата сплачується, з моменту підписання договору, не пізніше п`ятого числа кожного місяця за який вноситься плата (п.4.2 договору).
Згідно з п.5.3 договору орендодавець має право вимагати розірвання договору, зокрема, у випадку невнесення орендарем орендної плати протягом одного місяця.
Пунктом 9.1 договору визначено, що даний договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця у випадку, зокрема, порушення орендарем умов договору, в тому числі порушення умов оплати (прострочення з внесенням) орендної плати й інших платежів за договором. Більш ніж за один місяць. У цьому випадку рішення орендодавця про припинення даного договору набирає чинності через 4 календарних днів після письмового повідомлення орендаря.
Пунктом 9.3 договору передбачено, що він може бути розірваний за вимогою орендодавця, письмово попередивши орендаря за 1 місяць у разі необхідності звільнення площ для виробничих потреб орендодавця.
За умовами пункту 9.4 дія договору припиняється внаслідок, зокрема, дострокового розірвання на вимогу однієї зі сторін у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором.
Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє з 01.01.2020 по 30.11.2022 (п.п.10.1, п.10.2 договору).
Договір підписаний генеральним директором ПАТ „Проскурів” Будзіським В.В. та директором Окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” (орендар) Ретявко О.В. та скріплений їх печатками.
29.12.2019 між сторонами підписано акт прийому-передачі до договору оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019, відповідно до якого ПАТ „Проскурів” передало в оренду Окремому структурному відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” частину нежитлового приміщення за адресою: м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, буд. 11, загальною площею: виробниче приміщення - 100 кв.м. (стан: добрий, встановлена неіржавіюча ємність 3 куб.м. – 1 шт); піднавіс - 255 кв.м (стан: 50% покрівлі потребує заміни шиферу); піднавіс (склад) - 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м (склад - 11,04 та 18,56) кв.м (стан задовільний); піднавіс – 53 кв.м (стан задовільний, металевий каркас без криші. Потребує монтаж покрівлі). Також ПАТ „Проскурів” передано Окремому структурному відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” матеріальні цінності: огорожа (брама мет. - 1 шт.), козловий кран ККТ (відсутня електропроводка та розкомплектована коробка управління, пульт управління, відсутній 2 шт. редуктора ходу та 2 шт. двигуна 3,3-5 Кв. та 2 шт. тормозні колодки, тормозний барабан з перехідним валом-муфтою 2 кмпл., шестерня ходу 2 шт.).
У претензії від 04.11.2020 за №172 ПАТ „Проскурів” просило Окремий структурний відділ „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” впродовж 5 днів з моменту отримання претензії сплатити заборгованість за договором оренди №69 від 29.12.2019 у розмірі 58065,60 грн (сума основного боргу - 50000 грн, пені за прострочення плати за договором оренди - 3065,60 грн, штраф за кожен несвоєчасно здійснений платіж - 5000 грн). 
Також ПАТ „Проскурів”, посилаючись на п.п.5.3., 9.3. договору оренди, повідомило Окремий структурний відділ „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” про розірвання з 01.12.2020 договору оренди №69 від 29.12.2019.
20.11.2020 право власності на об`єкти нерухомого майна – приміщення піднавісу №1 загальною площею 583,1 кв.м, приміщення піднавісу №2 загальною площею 583,1 кв.м та приміщення столярного цеху №1, які знаходяться за адресою: м.Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, 11, було зареєстровано за ТОВ „Технопарк Проскурів”. 
Підстава для державної реєстрації: протокол, серія та номер: 28, виданий 09.11.2020, видавник ПАТ „Проскурів”; акти прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ „Технопарк Проскурів” №5, №2 та №13 від 18.11.2020, видавник ПАТ „Проскурів”, ТОВ „Технопарк Проскурів”. Зазначене підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності №233850992, №233853825, №238667107 від 24.11.2020.
Господарським судом Хмельницької області у межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів” було розглянуто заяву ПАТ „Проскурів” від 18.02.2021 за вих.№01-а/2021 про грошові (кредиторські) вимоги до боржника в розмірі 77904,61 грн, з яких: 60000,00 грн - заборгованість по сплаті орендних платежів за договором оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019 за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року; 6000,00 грн - штраф за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року; 3865,96 грн - пеня; 2602,50 грн - інфляційні втрати за період з 06 лютого 2020 року по 19 січня 2021 року; 896,15 грн - 3% річних за період з 06 лютого 2020 року по 19 січня 2021 року; 4540,00 грн судовий збір. 
В обґрунтування заявлених грошових вимог ПАТ „Проскурів” посилався на невиконання боржником грошових зобов`язань за договором оренди нерухомості №69 від 29.12.2019 укладеного ПАТ „Проскурів” з Окремим структурним підрозділом „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів”.
Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.06.2021 по справі №924/1351/20 суд визнав грошові вимоги ПАТ „Проскурів” до боржника - КП „Агрофірма „Проскурів” у сумах: 4540,00 грн судовий збір - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 53166,67 грн. – 4 черга задоволення вимог кредиторів; 11952,40 грн – 6 черга задоволення вимог кредиторів. Судом було відхилено грошові вимоги ПАТ „Проскурів” до боржника в розмірі 8245,54 грн, з яких: 6833,33 грн - заборгованість по сплаті орендних платежів за договором оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019 за період з 20.11.2020 по 31.12.2020; 683,33 грн – штраф; 670,53 грн - пеня; 45,83 грн - інфляційні втрати; 12,52 грн - 3% річних.
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.03.2021 №246809720, вбачається, що право власності на об`єкти нерухомості по вул.Володимира Глушенкова, 11 у м.Хмельницькому 20.11.2020 зареєстровано за ТОВ „Технопарк Проскурів” на підставі протоколів від 09.11.2020 та актів прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ „Технопарк Проскурів” від 18.11.2020, видавник ПАТ „Проскурів”.
Враховуючи, що з 20.11.2020 власником приміщень, яке передано в оренду є ТОВ „Технопарк Проскурів”, у ПАТ „Проскурів” відсутні підстави для нарахування орендної плати з 20.11.2020.
Крім цього, судом в ході дослідження доказів у справі №924/1351/20 встановлено (ухвала від 14.06.2021) та приймається до уваги у даній справі, яка вирішується в межах справи №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів”, наступне. З аналізу Положення окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ” Агрофірми „Проскурів” слідує, що директор уповноважений вирішувати усі питання діяльності Лісомисливського відділу, зокрема, укладати від імені Лісомисливського відділу господарські договори. Як вбачається з матеріалів справи, орендарем за договором оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019 є окремий структурний відділ „Лісомисливський відділ” Агрофірми „Проскурів”. Даний договір від імені орендаря підписаний директором окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ” Агрофірми „Проскурів” Ретявко О.В., повноваження якого на підписання договору визначені п.п.2.3.1. Положення окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів”, затверджено рішенням правління КП „Агрофірма „Проскурів” протоколом №1 від 14.12.2018. Таким чином, необґрунтованим є твердження боржника та розпорядника майна КП „Агрофірма „Проскурів” про те, що директор підрозділу без довіреності не був наділений жодними повноваженнями, зокрема, на укладання правочинів від імені КП „Агрофірма „Проскурів” із третіми особами. Лісомисливський відділ є окремим структурним підрозділом юридичної особи – КП „Агрофірма „Проскурів”. Тому звернення ПАТ „Проскурів” із заявою про визнання його кредитором у справі про банкрутство юридичної особи - КП „Агрофірма „Проскурів”, яка несе повну юридичну відповідальність за зобов`язаннями, що виникають з діяльності її відокремленого підрозділу, здійснено з урахуванням ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвала господарського суду Хмельницької області від 14.06.2021 про банкрутство КП „Агрофірма „Проскурів” по справі №924/1351/20 набула чинності у встановленому законом порядку (залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 та постановою Верховного Суду від 21.11.2021).
Листом-повідомленням за №22/10 від 22.10.2021 позивач повідомив Окремий структурний підрозділ „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів”, що ТОВ „Технопарк Проскурів” є новим власником орендованих приміщень та просив впродовж 10 днів сплатити заборгованість за договором оренди нерухомості №69 від 29.12.2019, а також укласти додаткову угоду до договору щодо внесення змін до відомостей про орендодавця. Попереджено, що у випадку невиконання вказаних вимог, ТОВ „Технопарк Проскурів” буде змушене в односторонньому порядку розірвати договір оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019 на підставі п.9.1. договору.
11.11.2021 ТОВ „Технопарк Проскурів” надіслало на адресу Окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” повідомлення за №11/11 про розірвання договору оренди від 29.12.2019 №69, просило підготувати об`єкт оренди до здачі та передати орендодавцю ТОВ „Технопарк Проскурів” нежитлові приміщення: виробниче приміщення - 100 кв.м; піднавіс - 255 кв.м; піднавіс (склад) – 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м, склад - 11.04 та 18.56 кв.м); піднавіс - 53 кв.м, що розташовані за адресою: 29021, м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11 та матеріальні цінності, підписавши відповідний акт передання-приймання.
В матеріалах справи наявні технічний паспорт на нежитлові приміщення із контурними зазначеннями меж об`єктів, а саме: на приміщення піднавісу №1 загальною площею 583,1 кв.м. (піднавіс – 287,7 кв.м., піднавіс – 295,4 кв.м.), на приміщення піднавісу №2 загальною площею 305,9 кв.м. (піднавіс – 248,4 кв.м., піднавіс – 57,5 кв.м.), на приміщення столярного цеху №1 загальною площею 753,2 кв.м., що включає 13 приміщень площею: 17,0 кв.м., 130,2 кв.м., 35,6 кв.м., 12,3 кв.м., 4,9 кв.м., 6,7 кв.м., 231,8 кв.м., 99,4 кв.м., 1,6 кв.м., 140,2 кв.м., 7,0 кв.м., 19,8 кв.м., 46,7 кв.м.
Відповідно до витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 №233850992, №233867107, №233853825 з інформацію про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопарк „Проскурів” права власності на приміщення піднавісу №1 загальною площею 583,1 кв.м., на приміщення піднавісу №2 загальною площею 305,9 кв.м., на приміщення столярного цеху №1 загальною площею 753,2 кв.м.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Як передбачено нормами ст.ст.316, 317, 319 Цивільного кодексу України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі – Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Реалізуючи конституційне право, передбачене ст.55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Зі змісту ст.4 ГПК України слідує, що особа має право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. 
Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.20 Господарського кодексу України, - кожен суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів шляхом визнання права.
Відповідно до ч.1 ст.39 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Предметом позову у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів” усунення перешкод у користуванні приміщенням.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на здійснення відповідачами – а саме: КП Агрофірма „Проскурів” та Окремим структурним відділом „Лісомисливського відділу „Агрофірми „Проскурів” перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, яке належить позивачу на праві власності. 
При цьому, право власності ТОВ „Технопарк Проскурів” на нежитлові приміщення (виробниче приміщення - 100 кв.м.; піднавіс - 255 кв.м.; піднавіс (склад) – 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м., склад - 11.04 та 18.56 кв.м.); піднавіс - 53 кв.м., розташованого за адресою: 29021, м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11, підтверджено матеріалами справи і ніким не оспорюється. 
Окремий структурний підрозділ „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” є орендарем вказаних приміщень по договору оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019, відповідно до якого ПАТ „Проскурів” передало вказані не житлові приміщення в оренду відповідно до акту від 19.12.2019, підписаного сторонами. 
Оскільки 20.11.2020 право власності на об`єкти нерухомого майна (приміщення піднавісу №1 загальною площею 583,1 кв.м., приміщення піднавісу №2 загальною площею 583,1 кв.м. та приміщення столярного цеху №1 за адресою: м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11) було зареєстровано за ТОВ „Технопарк Проскурів”, ПАТ „Проскурів” листом від 11.11.2021 повідомило відповідачів про розірвання з 01.12.2020 договору оренди від 29.12.2019 №69 та заявлено вимогу про повернення з оренди приміщення.
Положення ст.391 Цивільного кодексу України, якою передбачено права власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, передбачають регулювання захисту права власності не в будь-якому випадку, а саме в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та (або) розпорядження майном. 
Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов`язані з позбавленням володіння майном. Тобто передбачений вказаною правовою нормою негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати користування та розпорядження ним. Також характерною ознакою цього позову, як правило, є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі.
Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то й відпадає підстава для пред`явлення негаторного позову.
Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.
Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем договірних відносин.
Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.04.2019 у справі №904/2083/18, від 14.02.2019 у справі №916/24/18, від 16.04.2019 у справі №904/2061/18 та від 13.03.2018 у справі № 916/23/17.
Апелянт, зокрема, зазначав, що нежитлові приміщення, які є предметом позову, насправді не існують, а договір оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019 є неукладений та не виконувався сторонами, оскільки був підписаний неуповноваженою особою.
При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що дані фактичні обставини вже досліджувались у межах справи №924/1351/20 про банкрутство. 
Як встановлено вище, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.06.2021 у межах справи №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів” (набула чинності згідно постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 та постанови Верховного Суду від 25.11.2021) було прийнято заяву ПАТ „Проскурів” із грошовими вимогами до боржника в сумі 77904,61 грн за договором оренди №69 від 29.12.2019.
Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. 
Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 910/3055/18).
Враховуючи те, що провадження у даній справі здійснюється у межах справи №924/1351/20 про банкрутство КП „Агрофірма „Проскурів”, суд першої інстанції вірно врахував обставини, які досліджувались і були встановлені ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.06.2021 у межах справи №924/1351/20 про банкрутство КП „Агрофірма „Проскурів”, про вирішення заяви ПАТ „Проскурів” із грошовими вимогами до боржника в сумі 77904,61 грн як заборгованість по орендній платі за договором оренди №69 від 29.12.2019.
Даний договір від імені орендаря підписаний директором окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ” Агрофірми „Проскурів” Ретявко О.В., повноваження якого на підписання договору визначені п.п.2.3.1. Положення окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів”, затверджено рішенням правління КП „Агрофірма „Проскурів” протоколом №1 від 14.12.2018.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком про необґрунтованість твердження апелянта, що директор підрозділу без довіреності не був наділений жодними повноваженнями, зокрема, на укладання правочинів від імені КП „Агрофірма „Проскурів” із третіми особами.
Відтак, договір оренди №69 від 29.12.2019 підписаний уповноваженими особами, є дійсним, а його виконання підтверджується актом прийому-передачі до договору оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019, відповідно до якого ПАТ „Проскурів” передало в оренду Окремому структурному відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” частину нежитлового приміщення за адресою: м.Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, буд.11, загальною площею: виробниче приміщення - 100 кв.м., піднавіс - 255 кв.м., піднавіс (склад)-52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м (склад - 11,04 та 18,56) кв.м., піднавіс - 53 кв.м. За фактом передачі орендодавцем сформовано податкові накладні за №9023634129 від 31.01.2020 та №905348524 від 29.02.2020, що також встановлено в межах справи №924/1351/20 про банкрутство КП „Агрофірма „Проскурів”.
Тому, доводи апелянта про неукладеність договору оренди №69 від 29.12.2019, зважаючи на його часткове виконання, місцевий господарський суд вірно визнав безпідставними та такими, що не узгоджуються із матеріалами справи. 
При цьому, враховано позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 10.04.2019р. у справі №309/34/17, від 03.11.2021 у справі №578/887/19 стосовно того, що не може визнаватись неукладеним правочин, який частково виконується сторонами (стороною).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зроблено висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відтак, доказів недійсності договору оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019 у встановленому законом порядку не було подано, доводи позивача не спростовано. 
Також, з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020р. №233850992, №233867107, №233853825, вбачається, що за Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів” зареєстровано право власності на: приміщення піднавісу №1 загальною площею 583,1 кв.м; приміщення столярного цеху №1, загальною площею 753,2 кв.м.; приміщення під навісу №2 загальною площею 305,9 кв.м. У вказаних витягах міститься інформація про загальну площу приміщень, на які було здійснено реєстрацію права власності за ТОВ „Технопарк Проскурів”.
При цьому, як вірно відмічено судом першої інстанції, саме ці об`єкти нерухомості  - нежитлові приміщення (виробниче приміщення 100 кв.м; піднавіс 255 кв.м; піднавіс 52,60 кв.м; піднавіс 53 кв.м) є частиною належного позивачу на праві власності майна, яке відповідно до договору №69 від 29.12.2019 було передане в оренду Окремому структурному відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів”, і є предметом заявлених позовних вимог у даній справі. 
Як вбачається з правовї позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.01.2019 у справі №910/12224/17, саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право визначати юридичну долю свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів. 
Доводи щодо відсутності майна, яке є предметом даного позову, спростовані матеріалами справи та до уваги не приймаються, а жодних дій, спрямованих на повернення об`єктів нерухомості їх власнику, відповідачами вчинено не було. 
Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
Згідно з ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи встановлені факти та зміст позовних вимог, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів” до Колективного підприємства „Агрофірми „Проскурів” та до Окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів” про усунення перешкод у користуванні приміщенням, що належне йому на праві власності шляхом зобов`язання звільнити частину нежитлового приміщення.
Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового бору у справі покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 10.04.2023

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.