ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/1954/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Верхогляд Т.А.( доповідача),
суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.
секретар судового засідання Колесник Д.А.
від скаржника:          Скитиба Наталя Іванівна (поза межами приміщення суду) - представник ГУ ДПС у Запорізькій області, витяг з ЄДР №б/н від 17.02.2021 року;
інші сторони у судове засідання не з`явились,  про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином
розглянувши апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу  господарського суду Запорізької області від 23.08.2022 року у справі  №908/1954/21  (суддя Сушко Л.М.)
за  заявою Головного управління ДПС у Запорізькій області, м. Запоріжжя
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Активс", м.Запоріжжя
про визнання кредиторських вимог в розмірі 472 263 227,27 грн - 

ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.08.2022 року у даній справі грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Активс" відхилено. 
          Не погодившись із вказаною ухвалою, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області  до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Активс" у розмірі 472 263 227,27 грн (з яких 377 788 335,36 грн - зобов`язання; 94 452 183,84 грн - штрафні санкції та 22 708,07 грн - пеня). 
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на те, що процедура оскарження повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, закінчена, тому відповідно до п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України грошові зобов`язання визначені в них є узгодженими.  
          Перехід боржника до ліквідаційної процедури не перешкоджає податковим органам вжити заходів щодо перевірки діяльності боржника на предмет наявності (відсутності) у нього заборгованості зі сплати податкових платежів, оскільки податковим законодавством України не визначається стадія процедури банкрутства, у якій така перевірка повинна бути проведена. 
          У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.
          Арбітражний керуючий зазначає, що  аналіз положень пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України, частини першої статті 6, частини першої статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави дійти висновку, що з моменту визнання боржника у справі про банкрутство банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, порядок погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з такого боржника регулюється Кодексом України з процедур банкрутства, а у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), (котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
          Суд першої інстанції при розгляді грошових вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області правомірно врахував висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.01.2021 року у справі №916/4181/14, відповідно до якого боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, має право на легітимне очікування бути звільненим від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом. 
           22.05.2023 року у судове засідання з`явився представник скаржника, який надав відповідні пояснення.
          Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
          За приписами ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
          Колегія суддів вважає, що неявка інших учасників не перешкоджає розгляду справи.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.07.2021 року відкрито провадження у справі  про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Активс"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; визнані грошові вимоги кредитора - Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника на суму 83 414 687,85 грн, з яких: 68 195,65 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів, 54 793 760,29 грн - 3 черга задоволення вимог кредиторів, 28 552 731,91 грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича.
           27.07.2021 року за №66922 у встановленому законодавством порядку оприлюднено повідомлення про відкриття справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Активс".
          Постановою господарського суду Запорізької області від 02.12.2021року Товариство з обмеженою відповідальністю "Систем Активс" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича.
           14.07.2022 року до господарського суду в порядку ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства надійшла заява Головного управління ДПС у Запорізькій області з грошовими вимогами до боржника у сумі 472 263 227,27 грн.
          Предметом апеляційного перегляду відповідно до вимог апеляційної скарги  є обгрунтованість висновку господарського суду про відхилення грошових вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Активс" на суму 472 263 227,27 грн.
          Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
          З моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом (частина чотирнадцята статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства).
          Частиною четвертою ст.60 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.
          У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 року у справі № 908/2189/17).
          При цьому, розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір, тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 року у справі № 902/90/21).
          Водночас, заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі №908/710/18, від 25.06.2019 року у справі №922/116/18, від 15.10.2019 року у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 року у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 року у справі №904/9024/16).
          Обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 914/1126/14, від 26.02.2019 року у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 року у справі № 910/10542/18, від 02.06.2022 року у справі № 917/1384/20).
          В обґрунтування поданої заяви Головне управління ДПС у Запорізькій області посилається на наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Активс" податкового боргу  перед бюджетом з єдиного соціального внеску у розмірі 340 грн, з військового збору у розмірі 7 229,53 грн, з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 87774,49 грн, податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 362 269 555 грн, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 4 090,75 грн, адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 1 020 грн, та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 109 893 217,5 грн. 
      Загальна сума заборгованості складає 472 263 227,27 грн (з яких 377 788 335,36 грн - зобов`язання, 94452183,84 грн - штрафні санкції, 22 708,07 - пеня).
          Вказує, що:
- податковий борг з єдиного соціального внеску виник на підставі: донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню №0028880717 від 17.02.2022 на суму 340 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022 року № 1119/08-01-07- 04/36470970;
- податковий борг з військового збору виник на підставі донарахування грошових зобов`язань по податковому повідомленню - рішенню №0028850717 від 17.02.2022  на суму 7229,53 грн (з яких 4 386,21 грн - зобов`язання, 1 096,55 грн - штрафні санкції, 1 746,77 грн - пеня). ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022 року № 1119/08-01-07-04/36470970;
- податковий борг з податку на доходи фізичних осіб виник на підставі донарахування грошових зобов`язань по податковому повідомленню - рішенню №0028860717 від 17.02.2022 року на суму 86 754,49 грн (з яких 52 634,55 грн - зобов`язання, 13 158,64 грн - штрафні санкції, 20 961,30 грн - пеня) ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022 №1119/08-01-07-04/36470970;
- донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню №000028840717 від 17.02.2022  на суму 1 020 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022  №1119/08-01-07-04/36470970;
- податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник на підставі донарахування грошових зобов`язань по податковому повідомленню - рішенню (форми Р) №00029240704 від 17.02.2022 на суму 362 267 855 грн (з яких 289 814 284 грн - зобов`язання, 72 453 571 грн - штрафні санкції). ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022  №1148/08-01-07-04/36470970;
- донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №00029210704 від 17.02.2022 року на суму 1 700 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022 року № 1119/08-01-07-04/36470970;
- податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виник на підставі: донарахування грошових зобов`язань по податковому повідомленню - рішенню (форми "Р") №00029270704 від 17.02.2022 року на суму 3 750,75 грн (з яких 3 000,6 грн. - зобов`язання, 750,15 грн. - штрафні санкції). ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022 року №1148/08-01-07-04/36470970;
- донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №00029180704 від 17.02.2022 року на суму 340 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022 року № 1119/08-01-07-04/36470970;
- податковий борг з адміністративних штрафів та інших санкцій виник на підставі донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню (форми "ПС") №00029160704 від 17.02.2022 року на суму 1 020,00 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022 року  №1119/08-01-07-04/36470970;
- податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, який виник на підставі донарахування грошових зобов`язань по податковому повідомленню - рішенню (форми "Р") №00029260704 від 17.02.2022 року на суму 109 892 537,5 грн (з яких 87 914 030 грн - зобов`язання, 21 978 507,5 грн - штрафні санкції). ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022 року №1148/08-01-07-04/36470970;
- донарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню - рішенню №00029220704 від 17.02.2022 року на суму 680 грн. ППР винесено на підставі акту перевірки від 27.01.2022  року № 1119/08-01-07-04/36470970. 
          Наслідки визнання боржника банкрутом визначені положеннями статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до частини першої якої з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
          Відповідно до висновку, що викладений в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.01.2021року у справі № 916/4181/14, боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, має право на легітимне очікування бути звільненим від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.
          Легітимні очікування боржника безпосередньо випливають із частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Характеристика очікувань боржника як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, та обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.
          Звільнення від обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачено законом (частина перша статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, частина перша статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства), що в свою чергу, зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання. Причому на такі сподівання боржника не впливають вчинені ліквідатором непослідовні дії з подання звітності до податкового органу.
          Пунктом 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
          Відповідно до п.87.10 ст.87 Податкового кодексу України з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно з Кодексом України з процедур банкрутства без застосування норм цього Кодексу.
          Водночас, поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.
          З урахуванням наведеного, з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у нього не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які були нараховані за період після визнання боржника банкрутом, оскільки положеннями частини першої статті 38 Закону про банкрутство, які аналогічні за змістом положенням частини першої статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства, передбачено підставу для припинення обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Самостійне подання ліквідатором звітності до податкового органу не є винятком з цього правила (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2021 року у справі №916/4181/14).
          Частиною 14.1.157. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
          Відповідно до частин 54.1., 54.3. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
          Частиною 58.1. статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.
          Згідно з частиною 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
          Отже, виходячи із змісту положень статей 57 - 58 Податкового кодексу України, грошові зобов`язання суб`єкта господарювання щодо сплати податкових платежів, визначених контролюючим органом в ході податкової перевірки, виникають з моменту отримання підприємством-платником податків податкового повідомлення-рішення із зазначенням суми грошового зобов`язання, що підлягає сплаті, та граничних строків його сплати або по завершенню оскарження в адміністративних судах такого рішення з набранням сили відповідним судовим рішенням (аналогічний висновок викладено  Верховний Суд в постанові від 14.08.2019 року у справі № 913/412/16).
          Судом першої інстанції правомірно зазначено,  що податкові повідомлення-рішення прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 17.02.2022року, а тому грошове зобов`язання суб`єкта господарювання щодо сплати податкових платежів за цими повідомленнями настає з наступного дня, що настає за днем їх отримання, тобто не раніше 17.02.2022 року.
          Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що грошові вимоги до боржника, які виникли на підставі податкових повідомлень-рішень не раніше 17.02.2022 року,  а саме - після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (02.12.2021), є такими, що суперечать приписам ч.1 ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства,  суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відхилення таких грошових вимог.           
          З огляду на наведене посилання скаржника на те, що процедура оскарження вищезазначених повідомлень - рішень закінчена, а тому відповідно до п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України грошові зобов`язання визначені в них є узгодженими - безпідставні.
          Враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені ст.269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження під час апеляційного провадження, не спростовують висновків місцевого господарського суду та не доводять порушення судом норм матеріального і процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.
          Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення
          Згідно із ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
         Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
         За викладеного апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін.
         Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
          Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

          У задоволенні апеляційної скарги відмовити.
          Ухвалу господарського суду Запорізької області від 23.08.2022 року у справі  №908/1954/21 залишити без змін.
          Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Постанова складена у повному обсязі 26.05.2023року .

          Головуючий суддя                                                             Т.А. Верхогляд

          Суддя                                                                                  І.О.Вечірко

          Суддя                                                                                  Ю.Б.Парусніков