П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 400/5800/22	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  –  Турецької І.О.,
                                 – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року, прийняте у складі суду судді Брагара В.С. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення №11 від 20.05.2022 року, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника ОСОБА_1 , адвоката Каліча Є.А., до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Радсадівської сільської рада Миколаївського району Миколаївської області від 20.05.2022 №11 "Про відмову у наданні дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою для відведення особистого селянського господарства";
- зобов`язати Радсадівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області надати ОСОБА_1 дозвіл розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га ріллі за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером 4825181600:01:000:1707 в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (в межах населених пунктів).
Крім того, в позовній заяві було заявлено клопотання про стягнення з Радсадівської сільської рада Миколаївського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Радсадівської сільської рада Миколаївського району Миколаївської області від 20.05.2022 №11 "Про відмову у наданні дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою для відведення особистого селянського господарства". Зобов`язано Радсадівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану в Україні (або внесення відповідних змін у законодавство, що регулює дані правовідносини) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , подане 22.02.2021 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га ріллі, кадастровий номер 4825181600:01:000:1707, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн, ОСОБА_1   звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення суду в оскаржуваній частині прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару, детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19. На думку апелянта, суд першої інстанції належним чином не дослідив надані позивачем докази, зокрема договір про надання правової (правничої) допомоги № 05/12/2022-1 від 05.12.2022 року, пунктом 4.1 якого передбачено, що розмір винагороди (гонорару) за надання правової (правничої) допомоги за цим Договором є фіксованим, внаслідок чого рішення суду у відповідній частині підлягає скасуванню.
Згідно вимог ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні вимог позову в частині стягнення з Радсадівської сільської рада Миколаївського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не додано до матеріалів справи на підтвердження понесених витрат детальний опис робіт (наданих послуг) із зазначенням часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Каліч Є.А. укладений договір № 05/12/2022-1 про надання правової (правничої) допомоги у оскарженні рішення Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 20.05.2022 року № 11 «Про відмову -у наданні дозволу громадянину України ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства».
Відповідно до пункту 4.1 вказаного договору розмір винагороди (гонорару) за надання правової (правничої) допомоги за цим Договором є фіксованим і становить 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Позивачем сплачено послуги за надання правової допомоги у розмірі 3500,00 грн., що підтверджується квитанцією № BASS 20498474874 від 09.12.2022 року та підписано Акт приймання-передачі наданих послуг від 09.12.2022 року
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт надання правничої допомоги позивачу та сплати позивачем гонорару адвоката у фіксованому розмірі.
В розумінні частини третьої статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Саме лише ненадання учасником справи детального опису робіт (наданих послуг) із зазначенням витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.
Крім того, відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Аналогічні за змістом висновки викладені також у постановах від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, від 24 червня 2021 року у справі №520/12026/19 та від 3 грудня 2021 року у справі №817/861/18, від 23 червня 2022 року у справі № 640/9792/20.
Водночас, суд першої інстанції не врахував, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
При цьому, колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.
Отже, з огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Враховуючи викладене, оскільки в апеляційній скарзі оскаржується рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції по суті спору, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає залишенню без змін.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 292, 311, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року – задовольнити. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення №11 від 20.05.2022 року, зобов`язання вчинити певні дії – скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. 
В цій частині прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (вул. Миру, 5, Радісний Сад, Миколаївський район, Миколаївська область, 57160, код ЄДРПОУ 04375636) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     І. О. Турецька

Суддя:                                                                                     Л. Є. Зуєва