КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                         _____________________________________
Справа №761/29374/19
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/1424/2023                                                                        
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
1 лютого 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача              Рейнарт І.М. 
суддів                                Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
при секретарі                     Баллі Л.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Романюка Івана Миколайовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року (суддя Саадулаєв А.І.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , 
встановив:
 
у січні 2022 року скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. щодо опису та арешту майна боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_1 протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. від 20 жовтня 2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника; визнати дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні НОМЕР_1 протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. від 26 жовтня 2021 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; визнати дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. щодо визначення вартості майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 , згідно повідомлення про результати визначення вартості майна боржника від 1 листопада 2021 року протиправними; визнати протиправною та скасувати оцінку майна, визначену ТОВ «Експертно-консультаційний центр» відповідно до звіту про оцінку майна щодо квартири 

АДРЕСА_1 , від 28 жовтня 2021 за вих. №2386.
            Мотивуючи вимоги скарги, скаржник зазначав, що 21 грудня 2020 року Шевченківським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист по справі №761/29374/19 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 суми боргу за розпискою від 29 березня 2019 року в розмірі 150 000 євро та стягнення судового збору в сумі 5 859грн 05коп. На підставі зазначеного виконавчого листа 22 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмаком О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1.
            Скаржник стверджував, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження на його адресу направлена не була, хоча державний виконавець 28 грудня 2020 року був повідомлений, що він перебуває за межами України та зазначена дійсна адреса його проживання, тому про існування відкритого виконавчого провадження йому стало відомо лише 11 січня 2022 року, після ознайомлення його представника із матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_1.
            Скаржник зазначав, що під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_1 було встановлено, що:
- 20 жовтня 2021 року державним виконавцем Полісмаком О.О. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 76,10кв.м;
- 26 жовтня 2021 року державним виконавцем Полісмаком О.О. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої ТОВ «Експертно-консультаційний центр» було доручено надати звіт про оцінку майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 76,10кв.м;
- 1 листопада 2021 року державним виконавцем Полісмаком О.О. було підготовлено повідомлення про результати визначення вартості майна боржника, а саме квартири №58, загальною площею 76,10кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 2 714 022грн.
Скаржник стверджував, що постанова державного виконавця від 20 жовтня 2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника в порушення абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена лише 28 жовтня 2021 року за адресою, по якій він не проживає. Отже, державним виконавцем були грубо порушені строки направлення постанови та він фактично не залучався до виконавчих дій щодо опису та арешту майна.
Скаржник зазначав, що протиправною є також постанова державного виконавця від 26 жовтня 2021 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, оскільки він не був залучений до виконавчої дії щодо визначення суб`єкта оціночної діяльності, а отже і був позбавлений можливості надати свої заперечення та пропозиції щодо визначення суб`єкта оціночної діяльності та заявити відводи у разі наявності відповідних підстав. Вказана постанова ним засобами поштового або іншого зв`язку не отримувалася, що позбавило можливості її оскаржити. Крім того, скаржник зазначав, що в порушення статей 10, 11 Закону України «Про виконавче провадження» в матеріалах виконавчого провадження відсутній договір, укладений з ТОВ «Експертно-консультаційний центр», на підставі якого була проведена оцінка квартири АДРЕСА_1 . Також боржник зазначав, що він не отримав від державного виконавця повідомлення про результати визначення оцінки майна та не отримував звіт про оцінку майна.
Крім того скаржник стверджував, що оцінка квартири АДРЕСА_1 , була проведена дистанційно, без огляду нерухомого майна, що є порушенням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав 
                                                                        
та професійну оціночну діяльність в Україні». Також зазначав, що звіт зроблений з порушенням вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», а тому висновки, зроблені на підставі особистих припущень та думок оцінювача, визначення технічного стану та інших характеристик квартири, без особистого огляду та належної фото фіксації, не можна вважати обґрунтованими, повними та об`єктивними. На думку скаржника вартість квартири, зазначена у висновку, є явно заниженою та не відповідає ринковій вартості майна. Враховуючи викладене, визначену вартість квартири, на думку скаржника, слід вважати такою, що не може бути врахована при проведенні виконавчих дій, а відповідно дії державного виконавця, по визначенню вартості вказаного об`єкту - протиправними.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року скаргу залишено без задоволення.
            У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Романюк І.М. просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.
Представник скаржника посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим доказам, неправильне застосування судом норм матеріального права та не врахування правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10956/15 від 20 липня 2022 року.
Представник скаржника зазначає, наявний у виконавчому провадженні договір на залучення суб`єкта оціночної діяльності для оцінки спірного майна не відповідає вимогам ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та не стосується оцінки квартири, яка є предметом спору.
Також представник скаржника стверджує, що судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки оцінка вартості майна зроблена дистанційно, без огляду нерухомого майна, а тому враховуючи, що висновки зроблені на підставі особистих припущень та думок оцінювача, визначення технічного стану та інших характеристик квартири, без особистого огляду та належної фото фіксації не можна вважати обґрунтованим, повним та об`єктивним.
Представник скаржника вважає, що враховуючи обставини проведення оцінки, а саме те, що її зроблено на підставі постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20 жовтня 2021 року, яка винесена з порушеннями, пов`язаними з правами боржника, а також замовником не було забезпечено доступ до об`єкта оцінки, а тому вся інформація фінансового, технічного, економічного характеру, що надана замовником в усній або письмовій формі та підтверджена або не підтверджена документально, приймалася як достовірна, але оцінювач не засвідчує в будь-якій формі факт їхньої вірогідності, а тому є сумніви щодо обґрунтованості та об`єктивності висновків про вартість квартири, зазначених у звіті про оцінку майна від 28 жовтня 2021 року.
 Відзив на апеляційну скаргу не подано.
 Стягувач ОСОБА_2 направив на електронну пошту Київського апеляційного суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та розгляд справи  провести у його відсутність, яка підписана його електронним підписом (с.с. 223-224, 230-233, т. 4).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Романюка І.М., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення головного державного виконавця Полісмака О.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 21 грудня 2020 року 
                                                                  
Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №761/29374/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за розпискою від 29 березня 2019 року в розмірі 150 000 євро та судового збору в розмірі 5 859грн 05коп. (с.с.34-35 т. 1)
22 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмаком О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 (с.с. 36-37 т. 1).
20 жовтня 2021 року головним державним виконавцем Полісмаком О.О. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (с.с. 227-229, т. 1). При цьому у постанові зазначено, що доступ до квартири був наданий ОСОБА_3 .
Під час апеляційного розгляду головний державний виконавець Полісмак О.О. пояснив, що під час огляду квартири ним були зроблені фотокартки квартири, які у подальшому були передані суб`єкту оціночної діяльності.
Постановою головного державного виконавця Полісмака О.О. від 26 жовтня 2021 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Експертно-консультаційний центр» для участі у виконавчому провадженні (с.с. 225-226 т. 1).
Згідно звіту ТОВ «Експертно-консультаційний центр» про оцінку майна від 28 жовтня 2021 року, ринкова вартість квартири №58, загальною площею 76,1кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є  ОСОБА_1 , станом на 28 жовтня 2021 року становить 2 714 022грн (с.с.206-224 т.1).
Листом головного державного виконавця Полісмака О.О. від 1 листопада 2021 року, направленого ОСОБА_1 на адресу, зазначену у виконавчому документі, повідомлено про результати визначення вартості майна (с.с.205 т. 1).
Постановою головного державного виконавця Полісмака О.О. від 9 лютого 2022 року квартира АДРЕСА_1 , передана стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 761/29374/19 від 21 грудня 2020 року (с.с.196-197 т. 1).
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії головного державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, опису та накладення арешту на майно боржника, визначення вартості майна боржника вчинені відповідно до закону, суб`єктом оціночної діяльності відповідно до роз`яснень ФДМ України зазначено в звіті про відсутність особистого огляду внутрішніх приміщень у зв`язку із неможливістю його огляду та прийнятий стан об`єкту оцінки як «добрий» і в разі невідповідності цього припущення фактичному стану, сторони мали оскаржити такі обставини в суді відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з таких підстав.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статей 10, 48 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
                                                             
Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Статтею 447 ЦПК України визначено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Звертаючись до суду з даною скаргою у січні 2022 року, скаржник просив, зокрема, визнати неправомірними дії головного державного виконавця Полісмака О.О. щодо визначення вартості майна боржника від 1 листопада 2021 року, визнати протиправною та скасувати оцінку майна.
Разом з цим, з наданих суду першої інстанції копій матеріалів виконавчого провадження встановлено, що електронні торги, призначенні з приводу реалізації квартири АДРЕСА_1 , не відбулися 3 грудня 2021 року, 5 січня 2022 року та  7 лютого 2022 року, а 9 лютого 2022 року квартира була передана стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості.
Отже, на час розгляду скарги та прийняття судового рішення у даній справі майно боржника було реалізовано та зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 .
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти (пункт 4 частини другої вказаної статті).
Зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 є дії головного державного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника в примусовому порядку, яке на момент розгляду скарги вже було передано новому власнику, до таких правовідносин слід застосовувати загальні положення про захист цивільних прав.
Такий правовий висновок узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховної Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 та від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц.
Так, у постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 та від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Оскільки право на нерухоме майно вже оформлено на стягувача, то ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень».
Відповідно до частин першої, другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд 
                                                               
визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 
Таким чином, судовий контроль за виконанням судових рішень, у разі встановлення обґрунтованості скарги, спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності виконавця, а й на поновлення порушеного права заявника. 
За обставин даної справи, у разі задоволення скарги ОСОБА_1 у межах процедури судового контролю за виконанням судових рішень, відсутні механізми поновлення прав заявника, які він вважає порушеними, з огляду на те, що скаргу розглянуто після передачі майна стягувачу. 
Подібні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц та Верховним Судом у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 463/593/16-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 755/15712/19, від 19 січня 2022 року у справі № 759/15306/17, від 02 листопада 2022 року у справі № 369/1177/20.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд першої інстанції вищезазначені висновки Верховного Суду не врахував.
Враховуючи, що подання боржником скарги на постанови та дії головного державного виконавця не забезпечує йому відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення, скарга залишається без задоволення, що не позбавляє можливості ОСОБА_1 звернутися до суду з відповідним позовом, у межах якого і буде надаватися оцінка, у тому числі й діям головного державного виконавця щодо арешту майна та визначення вартості нерухомого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення скарги без задоволення у зв`язку із обранням неефективного способу захисту. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Романюка Івана Миколайовича задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до 
                                                                  
Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 травня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                          І.М. Рейнарт  

Судді                                                                             Г.М. Кирилюк

                                                                                       Т.А. Семенюк