П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/19180/22	

                                                                                                                      Головуючий в І інстанції: Завальнюк І.В.
                                                                                   Дата та місце ухвалення рішення: 28.02.2023 р. м. Одеса

                         П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Турецької І.О.
                                                                   судді – Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії – 30.06.2021 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада                  2020 року по червень 2021 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пенсійна справа МВС).
Згідно листів ГУПФУ в Одеській області від 28.09.2022 року та від 06.10.2022 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», 20 березня 2018 року ГУПФУ в Одеській області позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, внаслідок наведеного перерахунку пенсії позивача, утворилась заборгованість по виплаті пенсії: у сумі 8443,14 грн. за період з 01.01.2018 року по  31.03.2018 року, яка виплачена 21.03.2018 року; у сумі 67545,12 грн. за період з                    01.01.2016 року по 31.12.2017 року, яка виплачувалась в такому порядку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року в розмірі 1407,19 грн. щомісячно; з 01.01.2020 року по 30.06.2021 року в розмірі 2814,38 грн. щомісячно.
16.09.2022 року представник позивача звернулася до ГУПФУ в Одеській області із заявою, у якій просила здійснити нарахування та виплатити заявнику компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.
На вказану заяву ГУПФУ в Одеській області відповідно до листа від 06.10.2022 року повідомило про те, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, законні підстави для компенсації втрати доходів відсутні.
Вказані дії позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по червень 2021 року, у задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем.
Позивач апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не подавав. 
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, в межах апеляційної скарги відповідача, апеляційному перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по червень 2021 року.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу у вказаній частині, з огляду на викладене. 
Згідно вимог статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року (далі – Закон № 2050-ІІІ, чинний та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно змісту статті 4, 6 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (ст. 7 Закону № 2050-ІІІ).
У відповідності до вимог п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159 (далі – Порядок № 159, чинний та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії. 
Крім того, згідно ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-XII, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
З наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі, пенсій.
Основною умовою для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.
Колегія суддів зазначає, що апеляційному перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по червень 2021 року.
Враховуючи межі апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції досліджено питання щодо затримки виплати позивачу пенсії за період з листопада 2020 року по червень 2021 року та відповідно щодо наявності підстав для компенсації втрати частини доходу (пенсії) за цей період.
Колегією суддів встановлено, що станом на 01.11.2020 року перед позивачем була наявна заборгованість з виплати нарахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, вказана заборгованість з виплати нарахованої пенсії фактично погашена у червні 2021 року, а саме з листопада 2020 року по червень 2021 року позивачу виплачувалась заборгованість у сумі 2814,38 грн. щомісячно. 
Зазначені обставини визнаються відповідачем. 
За встановлених у даній справі обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
В апеляційній скарзі відповідачем не наведено жодного доводу в обґрунтування підстав затримки виплати нарахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року з листопада              2020 року по червень 2021 року, тобто, в період задоволених судом першої інстанції вимог. 
Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на пропуск строку звернення із заявленим позовом, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у постановах від 09 червня 2021 року у справі № 240/186/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 460/4188/20, від 20 квітня 2022 року у справі № 461/1390/16-а, згідно яких, у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу Пенсійного фонду України про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.
Застосовуючи вказані висновки ВС до обставин даної справи, колегія суддів зазначає, що аналіз змісту листа ГУПФУ в Одеській області 06.10.2022 року дає підстави для висновку, що наведений лист слід розцінювати як форму волевиявлення відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів через порушення строку їхньої виплати. 
Саме про таке за своєю суттю публічно-владне управлінське рішення йдеться й у положеннях частини першої статті 7 Закону № 2050-ІІІ.
За таких обставин, саме з моменту отримання зазначеного листа-відповіді розпочався перебіг передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку для звернення до суду із заявленими позовними вимогами.
Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів щодо моменту отримання позивачем означеного листа-відповіді, проте, навіть якщо брати за точку відліку, з якої розпочався перебіг процесуального строку для звернення до суду з позовом, дату оформлення листа-відповіді ГУПФУ в Одеській області - 06.10.2022 року, то й у такому разі також є очевидним той факт, що позовна заява подана 27.12.2022 року в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статтею 122 КАС України. 
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.05.2023 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька  

         Суддя:                                                                                        О.А. Шевчук