КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 травня 2023року місто Київ
Справа № 359/4994/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7499/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
судді-доповідача:                     Желепи О. В.,
суддів:                                        Мазурик О. Ф., Шкоріна О. І.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2023 року (ухвалене у складі судді Семенюти О. Ю., повне судове рішення складено 21 лютого 2023 року)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Премікс Інвест» про стягнення пені за невиконання умов договору                                        
 
ВСТАНОВИВ
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського районного суду Київської області з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Премікс Інвест», в якому просив стягнути солідарно пеню з Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» в розмірі 60 390 грн 06 к. та Товариства з обмеженою відповідальністю «Премікс Інвест» в розмірі 60390 гривень 06 копійок, що разом складає 120 780 грн 12 к. за порушення виконання договірних зобов`язань щодо порушення строку введення в експлуатацію та закінчення будівництва об`єкта - житлового будинку.
Позов обґрунтований тим, що 30 вересня 2019 року  ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Премікс Інвест» та ДП МОУ «Укрвійськбуд» договір на добудову 189-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , за яким позивач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 165 452 грн 22 к., ТОВ «Премікс Інвест» зобов`язалось завершити будівництво вказаного об`єкта нерухомого майна до 28 лютого 2021 року, а ДП МОУ «Укрвійськбуд» зобов`язалось ввести його в експлуатацію до 31 травня 2021 року. У випадку невиконання вказаних зобов`язань відповідачі зобов`язались сплатити пеню в розмірі 0,1% від загальної суми дофінансування за кожен день прострочення. 
Зазначає, що у встановлені в договорі строки відповідачі своїх зобов`язань не виконали,багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 не добудований, а також не введений в експлуатацію.
За вказаних обставин просить стягнути пеню згідно наступного розрахунку:
Сума дофінансування складає - 165 452 грн 22 к.;
Розмір пені від загальної суми дофінансування за один день - 165 452,22 * 0,1% = 165,45 грн;
Пеня з відповідача ДП МОУ «Укрвійськбуд» за період з 30.07.2021 р. по 30.07.2022 р. складає - 365 (дні) * 165,45 = 60 390,06 грн;
Пеня з відповідача ТОВ «Премікс Інвест»за період з 28.02.2021 р. по 28.02.22 р. складає - 365 (дні) * 165,45 = 60 390,06 грн.
Оскільки згідно умов договору (п. 6.1) замовник (ДП МОУ «Укрвійськбуд»)  та субпідрядник (ТОВ «Премікс Інвест») несуть перед інвестором ( ОСОБА_1 ) солідарну відповідальність, то розмір пені, що сплачується солідарно відповідачами складає - 120 780 грн 12 к. (60 390,06+60 390,06).
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2023 року позов задоволено частково.
Стягнутоз Товариства з обмеженою відповідальністю «Премікс Інвест» на користь  ОСОБА_1 пеню за період часу з 1 березня 2021 року до 28 лютого 2022 року в розмірі 60 390 гривень 06 копійок.
У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення пені з Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Премікс Інвест» на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.
 
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 12 березня 2023 року направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2023 року і ухвалити нове, відповідно до якого позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Договором передбачено, що замовник та субпідрядник несуть перед інвестором солідарну відповідальність, тому позивач вимагає виконання обов`язку по сплаті пені в повному обсязі від  двох відповідачів разом.
Зазначає, що відповідачами порушені істотні умови договору, а саме терміни здачі будинку до експлуатації. ДП МОУ «Укрвійськбуд»у встановлені договором строки не ввело будинок в експлуатацію, чим порушив п. 7.1 договору.
Посилається на те, що до обов`язків ДП МОУ «Укрвійськбуд» входить дофінансування (оплата добудови) в межах належних підприємству майнових прав на квартири в об`єкті будівництва шляхом їх реалізації. 
Вказує, що відсутність коштів для завешрешшя будівництва не звільняє від виконання зобов`язань, крім того, відповідачами недоведено документально наявність обставин непереборної сили, на які посилаються як на підставу відсутності фінансування та невиконання умов договору. Зазначає, що відповідачі мали солідарний обов`язок щодо фінансування добудови згідно договору.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
06 квітня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити рішення першої інстанції без змін.
Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що у позивача відсутні підстави для нарахування та стягнення пені з відповідачів, оскільки відповідно до норм чинного законодавста, позивачем пропушений строк позовної давності.
Крім того, ДП МОУ «Укрвійськбуд» не несе відповідальності за діяльність ТОВ «Премікс Інвест».
Щодо відчуження майнових прав вказує, що таке відчуження можливе лише після погодження з Міністерством оборони України, однак вказане питання поки призупинене у зв`язку з введеним в Україні воєнним станом та зосереджені Міністерства на вирішенні питань щодо обороноздатності держави.
 
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Зі змісту апеляційнї скарги вбачається, що позивачем рішення оскаржується лише в частині відмови у задоволені позовних вимог до відповідача ДП МОУ «Укрвійськбуд».
Таким чином рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2023 року переглядається лише в зазначеній частині, щодо задоволених позовних вимог до відповідача ТОВ «Премікс Інвест» рішення не переглядається.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевірвши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як визначено ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вважав встановленим, що 30 вересня 2019 року  ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Премікс Інвест» та ДП МОУ «Укрвійськбуд» договір на добудову 189-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.7-14).
Згідно з п.4.1 та п.5.4.2 договору позивач зобов`язався сплатити ТОВ «Премікс Інвест» грошові кошти в розмірі 165452 гривень 22 копійок. 
Відповідно до п.5.6.1 та п.7.1 договору ТОВ «Премікс Інвест» зобов`язалось завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 до 28 лютого 2021 року. 
Згідно з п.5.2.1 та п.7.1 договору ДП МОУ «Укрвійськбуд» зобов`язалось ввести в експлуатацію вказаний об`єкт нерухомого майна до 31 травня 2021 року. 
Відповідно до п.6.3 договору ТОВ «Премікс Інвест» зобов`язалось сплатити пеню в розмірі 0,1% від загальної суми до фінансування за кожен день прострочення виконання зобов`язання щодо завершення будівництва. 
Згідно з п.6.4 договору ДП МОУ «Укрвійськбуд» зобов`язалось сплатити пеню в розмірі 0,1% від загальної суми до фінансування за кожен день прострочення виконання зобов`язання щодо введення багатоквартирного житлового будинку в експлуатацію.
ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Премікс Інвест» грошові кошти в розмірі 149 452 гривень 22 копійок. Ця обставина підтверджується копією довідки про 100% фінансування згідно договору на добудову №86 від 30 вересня 2019 року, виданої 14 липня 2021 року за №87 (а.с.15).
Рішенням Бориспільської міської ради № 1792-23-VIII від 19 квітня 2022 року вул.Ватутіна в м. Бориспіль була перейменована на вул. Старокиївська.
 
Відмовляючи у задоволені позову щодо відповідача ДП МОУ «Укрвійськбуд» суд першої інстанції вказував, що ТОВ «Премікс Інвест» не завершив будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , у ДП МОУ «Укрвійськбуд» не виникло зобов`язання щодо введення цього об`єкта нерухомого майна в експлуатацію. Протилежний висновок суперечить системному аналізу норм, викладених у ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в абз.1 та абз.2 ч.2 ст.331 ЦК України, відповідно до яких прийняття нерухомого майна до експлуатації можливе виключно після завершення будівництва. Ці обставини свідчать про те, що у ДП МОУ «Укрвійськбуд» не виник обов`язок сплатити позивачу пеню за невиконання зобов`язання щодо введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , будівництво якого залишається не закінченим.
Зі змісту п.6.4 договору вбачається, що на ДП МОУ «Укрвійськбуд» покладається обов`язок зі сплати ОСОБА_1 пені виключно за порушення терміну здачі об`єкта будівництва в експлуатацію, а не за невиконання ним інших обов`язків, передбачених п.5.2 договору, зокрема щодо фінансування будівництва. Тому суд критично оцінює посилання позивача та його представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на недотримання ДП МОУ «Укрвійськбуд» обов`язку, передбаченого п.5.2.8. договору, як підстави для виникнення у відповідача обов`язку сплачувати неустойку.
З огляду на це суд висновує, що підстави для стягнення з ДП МОУ «Укрвійськбуд» на користь позивача пені за період часу з 30 липня 2021 року до 30 липня 2022 року в розмірі 60390 гривень 06 копійок відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_1 , в частині цієї вимоги належить відмовити.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення з ДП МОУ «Укрвійськбуд» пені відмовлено за безпідставністю, суд не застосовує до спірних правовідносин строк позовної давності, що узгоджується з абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Крім того, пунктами 5.2 та 5.6 договору для ДП МОУ «Укрвійськбуд» та ТОВ «Премікс Інвест» передбачені окремі зобов`язання, предмет яких немає ознак неподільності в розумінні ч.1 ст.541 ЦК України. В такому випадку відсутні підстави для покладення на відповідачів солідарної відповідальності. Водночас, неустойка (пеня, штраф) є способом забезпечення виконання зобов`язання, а не формою цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання. Тому суд критично оцінює посилання позивача та його представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на абз.2 п.6.1 договору, який не поширюється на правовідносини, що є предметом цього судового розгляду.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.
 
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
При цьому, цивільним законодавством закріплено пріоритет умов, визначених сторонами у договорі, що кореспондується з положеннями статей 6, 627 ЦК України щодо свободи договору
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).
 
Відповідно до положень ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Матеріалами справи підтверджено, що  ОСОБА_1 (Інвестор), ТОВ «Премікс Інвест»(Субпідрядник) та ДП МОУ «Укрвійськбуд»(Замовник) 30 вересня 2019 року підписали договір № 86 на добудову 189-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 .
Згідно умов даного договору, а саме п. 5.6.1 визначено, що субпідрядник зобов`язаний виконати будівельні роботи у визначені договором терміни та строки.
Пунктом 5.2.1 визначено, що Замовник зобов`язаний ввести об`єкт будівництва в експлуатацію у встановлений Договором термін.
Договором передбачена сплата Замовником пені у разі порушення терміну здачі об`єкта в експлуатацію, однак сторони відповідно  до п.п. 6.6 Договору погодили, що : «Сторони не несуть відповідальності у разі, коли невиконання обов`язків, передбачених Договором, спричинене невиконанням відповідних обов`язків іншою Стороною/Сторонами».
 
Введення будинку в експлуатацію неможливе до завершення будівельних робіт, до обов`язків Замовника не входить виконання будівельних робіт і згідно умов договору не Замовник несе відповідальність за їх завершення.
Позивач та відповідач у Договорі погодили, що сторона не несе відповідальності у випадку,  якщо виконня обов`язку залежить від виконання обов`язку іншою стороною.
В даному випадку обов`язок ДП МОУ «Укрвійськбуд» ввести будинок в експлуатацію виникає лише після завершення будівельних робіт, однак такі роботи наразі є незавершеними.
А тому висновок суду першої інстанції в цій частині є вірним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.
 
Доводи апеляційної скарги щодо нездійснення  ДП МОУ «Укрвійськбуд» фінансування будівництва об`єкту в межах належних йому майнових прав на квартири в об`єкті будівництва, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції надав вірну оцінку такому доводу з огляду на умови договору.
Належної і обґрунтованої оцінки суд першої інстанції надав і доводам щодо солідарної відповідальності відповідачів, та врахував , що договором чітко передбачено за невиконання яких зобов`язань настає відповідальність, кожного з боржників.
 
Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов  висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені з ДП МОУ «Укрвійськбуд».
 
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд встановив, що в частині відмови у задоволення позовних вимог до ДП МОУ «Укрвійськбуд»суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права,  а тому відсутніпідстави для задоволення апеляційної скарги.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі (164 228 грн 10 к.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400 грн 00 к.), справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 268, 367,368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2023 року в частині відмови у задоволені позовних вимог до Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України
 
Повний текст постанови складено 04 травня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                                         О. В. Желепа

Судді                                                                                                             О. Ф. Мазурик

                                                                                                                            О. І. Шкоріна