УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 214/1002/17
провадження № 51-2011ск23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року щодо нього,  
встановив:
За вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, і призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суд від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року в частині призначеного покарання змінено. Постановлено вважати засудженим ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2022 року ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений  ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку та просить застосувати до нього положення ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII (далі - Закон України № 838-VIII ) та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.   
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі засуджений не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості у вчиненні ним кримінальних правопорушень та кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, а тому суд касаційної інстанції не перевіряє судове рішення в цій частині.
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII,колегія суддів зазначає наступне.
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, предметом апеляційного розгляду була апеляційна скарга прокурора щодо неправильного застосування норм матеріального права при призначенні покарання (ч. 4 ст. 70 КК). Питання застосування до засудженого положень ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII під час розгляду кримінального провадження апеляційним судом не вирішувалось. 
Засуджений чи його захисник не оскаржували вирок місцевого суду в апеляційному порядку щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (ч. 5 ст. 72 КК).
Апеляційний суд здійснює судовий розгляд в межах поданих апеляційних скарг, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК.
Отже, в апеляційного суду не було підстав для розгляду питання про застосування ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII, тому колегія суддів вважає, що норми процесуального закону цим судом були дотримані.
З інших підстав засуджений не оскаржує ухвалу апеляційного суду. 
Водночас, засуджений вправі звернутися з клопотанням про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк покарання згідно з ч. 5 ст. 72 КК до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання, відповідно до статей 537 і 539 КПК.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи, що з касаційної скарги та копії оскарженого судового рішення вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що засудженому необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд   
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                           ОСОБА_3