УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 758/9964/21
провадження № 51-1346ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду
у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу і задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 .
Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 23 листопада 2022 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вказану ухвалу суду.
Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення апеляційним вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати ухвалу апеляційного суду й призначити новий розгляд у цьому суді. Обґрунтовуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, детально наводить мотиви того, що апеляційний суд неправомірно відмовив у перевірці законності ухвали Подільського районного суду м. Києва та порушив його права на захист, обмеживши у доступі до правосуддя.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі та наявну в матеріалах провадження копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як убачається із касаційної скарги та доданих до неї судових рішень у ході судового розгляду Подільський районний суд м. Києва ухвалою від 14 листопада 2022 року відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу і задовольнив клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 .
Тобто, вирішувалось питання про зміну/продовження запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Не погодившись із указаним процесуальним рішенням, обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції.
Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 23 листопада 2023 року, посилаючись на ч. 2 ст. 392 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .
Колегія суддів уважає зазначену ухвалу законною, обґрунтованою і вмотивованою, зважаючи на таке.
За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством. Унормування ж кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Приписами ч. 2 ст. 392 КПК визначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Враховуючи, що під час судового розгляду приймалось рішення про зміну/продовження запобіжного заходу не пов`язаного з триманням особи під вартою, воно, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягає.
Отже, оскаржувана ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Щодо доводів касаційної скарги про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження з цих підстав, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право особи на апеляційне оскарження судових рішень, чим було порушено право обвинуваченого на захист, то вони не ґрунтуються на законі.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.  
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та копії судового рішення убачається, що підстави для її задоволення відсутні.
З огляду на викладене Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого  необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                             ОСОБА_3