УХВАЛА
11 травня 2023 року 
м. Київ  
справа № 640/26527/21
адміністративне провадження № К/990/14430/23  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу  Державного агентства України з питань кіно
на рішення  Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року
та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства України з питань кіно про визнання протиправними дій,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного агентства України з питань кіно, в якому просила:
- визнати протиправною відмову Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування Громадської ради при Державному агентстві України з питань кіно, у допуску позивачки до участі в установчих зборах для формування Громадської ради при Державному агентстві України з питань кіно.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року, позов задоволено.
Визнано протиправними дії щодо відмови Ініціативною групою з підготовки установчих зборів для формування Громадської ради при Державному агентстві України з питань кіно, у допуску ОСОБА_1 до участі в установчих зборах для формування Громадської ради при Державному агентстві України з питань кіно.
Визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене протоколом №2 від 30 березня 2021 року Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування Громадської ради при Державного агентства України з питань кіно в частині включення ОСОБА_1 до переліку осіб, яким відмовлено в участі в установчих зборах у зв`язку з виявленими недоліками (переліки відповідно до Додатку №1 до протоколу).
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державним агентством України з питань кіно подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим  статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -  КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені  КАС України  підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, відповідно до якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме частини 2 статті 23 Закону України «Про стандартизацію», абзаців 1 та 2 пункту 1 розділу 1, пункту 11 підрозділу 1 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та пункту 1.1  Розділу ДСТУ 4163-2003 в кореляції із пунктом 10 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у м. Києві та Севастополі державній реєстрації.
Проаналізувавши вказані скаржником норми права (частини 2 статті 23 Закону України «Про стандартизацію», абзаців 1 та 2 пункту 1 розділу 1, пункту 11 підрозділу 1 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та пункту 1.1  Розділу ДСТУ 4163-2003) Судом встановлено, що вони є загальними, а також не застосовувались судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень.
При цьому, варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Разом з тим, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен не лише чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, але також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Зазначене дає підстави для висновку, що у касаційній скарзі формально зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права, а доводи скарги наведені безвідносно до предмета спору та висновків судів.
Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до  КАС України  змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених  статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей  328,  330,  332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державного агентства України з питань кіно на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства України з питань кіно про визнання протиправними дій -  повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                               В. Е. Мацедонська