ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2023 року	Львів	Справа № 140/6430/22 пров. № А/857/18589/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Гінди О. М., Курильця А. Р.,  

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Цунамі" та Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі №140/6430/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цунамі" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій та податкового повідомлення-рішення, 

суддя в 1-й інстанції – Костюкевич С. Ф.,
час ухвалення рішення – 10.11.2022 року, 
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                          в с т а н о в и в:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Цунамі" звернулося в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 15 вересня 2022 року №000313-09, яким застосовано до позивача фінансову санкцію у виді штрафу у розмірі 500000,00 грн та податкове повідомлення-рішення №0030490902, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 1020,00 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Волинській області від 15 вересня 2022 року №000313-09. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у частині відмовлених позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що ГУ ДПС у Волинській області не дотрималося вимог п.81.1 ст.81 ПК України, відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом. Зазначає, що керівником ТОВ «Цунамі» Корнелюк Н.В. було заявлено службовим особам контролюючого органу у письмовій відповіді на письмове звернення від 18 серпня 2022 року про отримання документів про те, що питання щодо надання контролюючому органу відповідно до пп.20.1.4. п.20.1 ст.20 ПК України документів, пов`язаних із предметом перевірки, для вивчення, буде вирішено після підтвердження контролюючим органом належними документами законності підстав для проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкта за результатами розгляду справи адміністративним судом. Крім того, вказує, що контролюючому органу забороняється витребувати документи від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом. Таким чином, вважає, що податкове повідомлення-рішення від 15 вересня 2022 року №0030490902 є протиправним та підлягає скасуванню. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що на підставі наказу від 17 серпня 2022 року №1289-п та направлень від 18 серпня 2022 №2282/03-20-09-02, №2283/03-20-09-02 працівниками контролюючого органу проведено фактичну перевірку місця зберігання пального, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Рожище, вул. Селянська, 48, де здійснює господарську діяльність ТОВ “ЦУНАМІ”, за результатами якої складено акт від 26 серпня 2022 року №03/3667/09-01/31572226. Вказує, що за результатами проведеної фактичної перевірки встановлено порушення вимог: - статті 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального”; ст.44, 85 ПК України. Звертає увагу, що позивач у період з 18 січня 2021 року по 02 вересня 2021 року придбавало пропан-бутан у балонах загальним об`ємом 1100 літрів, однак у цей період у ТОВ «Цунамі» була відсутня ліцензія на право зберігання пального (виключно для власних потреб чи промислової переробки) з подальшим його зберіганням, чим порушило вимоги ст.15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального”. Крім того, вказує, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Тобто, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). Таким чином, відповідачем проведено фактичну перевірку з дотриманням норм чинного законодавства та правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 15 вересня 2022 року №000313-09, тому підстави для його скасування відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що у наказі про проведення перевірки не зазначені підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки; у наказі відсутня інформація про можливі порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на ГУ ДПС, а тому наказ на перевірку суперечить закону, а перевірка є такою, що проведена за відсутності на те правових підстав, тому оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Вказує, що єдиним способом, на підставі якого відповідач встановлював наявність зберігання ТОВ «Цунамі» пального були акцизні (видаткові) накладні про придбання пального, однак акцизні (видаткові) накладні не є достатнім доказом того, що позивач фактично зберігав пальне. Ці накладні свідчать лише про факт придбання (купівлі) пального, яке воно використовувало у власній господарській діяльності, тому підстави вважати, що діяльність позивача підпадає під визначення «зберігання пального», що передбачає вимоги ліцензування у розумінні Закону №481/95-ВР відсутні, відповідно, ТОВ «Цунамі» не мало обов`язку отримувати ліцензію для здійснення такої діяльності. Оскільки податковим органом не наведено в акті перевірки, не підтверджено належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог ст.15 Закону України №481/95-ВР, тому, відповідно, винесене оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 15 вересня 2022 року №000313-09 є протиправним та підлягає скасуванню. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення в частині задоволених позовних вимог, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в частині задоволених позовних вимог - без змін. 
Відповідач також подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій зазначає, що ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі статті 121 ПК України, що становить 1020,00 грн (абзац перший пункту 121.1), тому податкове повідомлення-рішення №0030490902 від 15 вересня 2022 року винесено правомірно. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення в частині відмовлених позовних вимог, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в цій частині - без змін. 
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянтів про розгляд справи у присутності сторін, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Апелянтами подано апеляційні скарги, в яких детально та послідовно обґрунтовано свою правову позицію по справі; сторонами не заявлено клопотань щодо долучення до справи і дослідження нових доказів тощо, тому правових підстав для висновку про те, що справу необхідно розглядати в судовому засіданні, колегія суддів не вбачає.
Крім того, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиви на апеляційні скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ “Цунамі” (код ЄДРПОУ 31572226) здійснює господарську діяльність за адресою: Волинська обл., м. Рожище, вул. Селянська, 48А. Основний вид діяльності підприємства 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво.
17 серпня 2022 року ГУ ДПС у Волинській області на підставі пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI з метою перевірки дотримання чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів видано наказ №1289-П “Про проведення фактичної перевірки ТзОВ “Цунамі” з питань дотримання вимог ПКУ, Законів України від 19.12.1995 М481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального”, від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (із змінами та доповненнями) та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального. Перевірку провести протягом 10 діб, починаючи з 18 серпня 2022 року. 
18 серпня 2022 року наказ та направлення на перевірку від 18 серпня 2022 року №К2282/03-20-09-02 і №К2283/03-20-09-02 посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області вручено керівнику ТОВ “Цунамі”.
З 18 серпня 2022 року по 26 серпня 2022 року працівниками ГУ ДПС у Волинській області, на підставі направлень на фактичну перевірку від 18 серпня 2022 року №2282/03-20-09-02, №2283/03-20-09-02 та наказу ГУ ДПС у Волинській області від 17 серпня 2022 року №1289-п, проводилась фактична перевірка ТзОВ “Цунамі”, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Рожище, вул. Селянська, 48.  
26 серпня 2022 року складено акт перевірки №03/3667/09-01/31572226, яким встановлено порушення вимог: 
- статті 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального” від 19.12.1995 року №481/95-ВР (із змінами та доповненнями) - зберігання пального без наявності ліцензії; 
- статей 44, 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями).
15 вересня 2022 року відповідачем на підставі акта перевірки №03/3667/09-01/31572226 від 26 серпня 2022 року винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 15 вересня 2022 року №000313-09, яким застосовано до позивача штрафну санкцію, передбачену статтею 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального”, на суму 500000,00 грн та податкове повідомлення-рішення №0030490902, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 1020,00 грн на підставі ст.121 ПК України за порушення вимог ст.44, ст.85 ПК України.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно застосував до ТОВ «Цунамі» фінансову санкцію, встановлену ст.17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” у розмірі 500000,00 грн, оскільки відповідач належними та допустимими доказами не довів факту зберігання позивачем пального, так як акцизні (видаткові) накладні на підставі яких контролюючим органом встановлено зберігання пального, не є достатнім доказом того, що позивач фактично зберігав пальне, оскільки ці накладні свідчать лише про факт придбання (купівлі) пального, яке позивач використовував у власній господарській діяльності, а тому оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 15 вересня 2022 року №000313-09 є протиправним та підлягає скасуванню. Разом з тим, підстави для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 вересня 2022 року №0030490902 відсутні, оскільки у зв`язку з ненаданням платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю відповідач мав правові підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1020,00 грн.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Згідно з пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів;
За змістом п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано ст.80 ПК України, відповідно до п.80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80).
Згідно з п.80.5 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу.
За приписами п.80.7 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст.86 цього Кодексу.
Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
За змістом пп.1 п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2022 року ГУ ДПС у Волинській області з метою перевірки дотримання чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів видано наказ №1289-П “Про проведення фактичної перевірки ТзОВ “Цунамі” з питань дотримання вимог ПКУ, Законів України від 19.12.1995 М481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального”, від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (із змінами та доповненнями) та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального. Такий наказ видано на підставі пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.69-2 п.69 Підрозділу 10. Розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ та вказано про проведення перевірки протягом 10 діб, починаючи з 18 серпня 2022 року.
Факт вручення позивачеві копії зазначеного наказу та пред`явлення направлень на перевірку та службових посвідчень перед початком перевірки підтверджується особистим підписом генерального директора ТОВ “Цунамі” Корнелюк Н. В. 
Дослідивши зміст наказу про проведення перевірки, судом встановлено, що правовою підставою для проведення перевірки є підпункт 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.
Як зазначено вище, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України визначено наступні підстави: наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.
Зі змісту наказу вбачається, що така проводиться відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, тобто у зв`язку зі здійсненням функцій визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і покликання у наказі про отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства не має.
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, у даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правомірним є проведення перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у зв`язку з чим відхиляє доводи позивача щодо відсутності у контролюючого органу підстав для призначення та проведення перевірки з наведених вище мотивів.
Щодо висновку суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 15 вересня 2022 року №000313-09, то колегія суддів зазначає наступне.
Так, зі змісту акту перевірки №03/3667/09-01/31572226 від 26 серпня 2022 року вбачається, що позивачем допущено порушення статті 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” у зв`язку із зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального.
Ст.1 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” (далі - Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР) передбачає, що під місцем зберігання пального розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Згідно з ч.1 ст.15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: - підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; - підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; - суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
Статтею 1 Закону №481/95-ВР надано визначення поняттям, зокрема:
зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;
місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.
Верховний Суд у постанові від 31 травня 2022 року у справі №540/4291/20 зазаначив, що “Закон №481/95-ВР не визначає, що саме розуміється під власним споживанням пального, а так само, під поняттям “споруди”, “обладнання”, “ємності”. При цьому, якщо загальні визначення понять “споруда” та “обладнання” є більш чітко окресленими, то поняття “ємність” таким не є і за загальним правилом охоплює абсолютно усі споруди, обладнання, резервуари чи інші пристрої, які мають щонайменшу місткість, до яких можна віднести і паливні баки автомобілів, обладнання, пристроїв. Тому застосування такого поняття в абсолютному значенні у Законі №481/95-ВР робить його вимоги непередбачуваними для суспільства, позаяк, кожен суб`єкт господарювання, який придбав пальне і використовує його, зобов`язаний отримати ліцензію на зберігання пального, що, однак, суперечить правовому змісту запровадження державою вимог щодо ліцензування діяльності зі зберігання пального, метою чого було, зокрема, підвищення контролю за обігом пального не тільки у розрізі суб`єктів господарювання, які займаються такою діяльністю, але й місць, на яких провадиться діяльність зі зберігання пального.
Оскільки Закон №481/95-ВР не дає чіткого розуміння, які саме місця необхідно вважати місцем зберігання пального, на кожне з яких суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати ліцензію, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що задля вирішення спірного у цій справі питання підлягають врахуванню норми ПК України, які надають визначення поняттям, пов`язаним з обігом пального, зокрема, й місць його зберігання”.
Так, підпункт 14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України передбачає, що акцизний склад - це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару. 
У вищевказаній постанові Верховний Суд сформулював правовий висновок про те, що зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню “акцизного складу” та/або “акцизного складу пересувного”, незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення “акцизного складу” та/або “акцизного складу пересувного”, такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Сам по собі факт наявності “на балансі” у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.
Ст.17 Закону № 481/95-ВР передбачає, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії – 500000,00 гривень.
З системного аналізу вказаних нормативно-правових актів суд першої інстації дійшов правильного висновку про те, що що суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях, тоді як отримання ліцензії для здійснення зберігання пального у паливному баку як ємності для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої чинним законодавством не передбачено, що виключає у такому випадку застосування штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в сумі 500000,00 грн.
Матеріалами справи стверджується, що згідно із рішенням про застосування фінансових санкцій від 15 вересня 2022 року №000313-09 до позивача застосовано штраф в сумі 500000,00 грн у зв`язку із тим, що у період з 18 січня 2021 року по 02 вересня 2021 року ТзОВ “Цунамі” придбавало газ пропан-бутан у ТОВ “Фірма “Кріогенсервіс”, який використовувало виключно для власних потреб у господарській діяльності, що знаходився безпосередньо у власних мобільних газорізальних пристроях. 
Як правильно зазначив суд першої інстанції, висновки відповідача про факт зберігання пального без наявності ліцензії ґрунтуються виключно на акті перевірки. Так, зі змісту акту перевірки вбачається, що згідно з реєстром податкових накладних встановлено, що ТОВ “Цунамі” придбавало пропан-бутан (50л/21 кг) у балонах в ТОВ “Фірма “Кріогенсервіс” з 18 січня 2021 року по 02 вересня 2021 року в загальній кількості 22 балона пропан-бутану (код УКТ ЗЕД2711139700) ємністю 1100 літрів, що наведено в Додатку 1 до акта перевірки, чим порушено вимоги ст.15 Закону України №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і бігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” -  зберігання пального без придбання відповідної ліцензії.
При цьому, придбання ТОВ “Цунамі” пропан-бутану (50л/21 кг) у балонах в ТОВ “Фірма “Кріогенсервіс” з 18 січня 2021 року по 02 вересня 2021 року в загальній кількості 22 балона пропан-бутану (код УКТ ЗЕД2711139700) ємністю 1100 літрів не є належною обставиною для кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою провадження своєї господарської діяльності ТОВ “Цунамі” у 2021 році було придбано металопрокату чорних металів у кількості 169 тонн, використано на будівельні і будівельно-монтажні роботи - 109 тонн. Відповідно, для порізки придбаного металопрокату, ТОВ “Цунамі” у 2021 році придбало і використало газ пропан-бутан в балонах, що є складовою мобільних газорізальних пристроїв, які в кількості 5 штук є на балансі ТОВ “Цунамі”, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, копії яких долучено до позову. Балони з пропан-бутаном монтувались на мобільні газорізальні пристрої безпосередньо під час поступлення товару і окремо не зберігались. ТОВ “Цунамі” є кінцевим споживачем придбаного у ТОВ “Фірма “Кріогенсервіс” з 18 січня 2021 року по 02 вересня 2021 року в загальній кількості 22 балона пропан-бутану ємністю 1100 літрів, яке використано виключно для власних потреб у господарській діяльності, які знаходяться безпосередньо у мобільних газорізальних пристроях.
Доказів на спростування вищевказаних обставин контролюючим органом не надано, а судом таких не здобуто.
Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, такі місця зберігання пального відповідають ознакам, які ПК України встановлює як винятки з понять “акцизний склад” та/або “акцизний склад пересувний”: власні мобільні газорізальні пристрої, що використовуються суб`єктом господарювання, призначені для порізки металу для потреб власного споживання, а тому підстави вважати, що діяльність ТОВ “Цунамі” підпадає під визначення “зберігання пального” та підпадає під вимоги ліцензування у розумінні Закону України №481/95-ВР відсутні, відповідно, ТОВ “Цунамі” не мало обов`язку отримувати ліцензію для здійснення такої діяльності.
Крім того, матеріалами справи стверджується, що позивач з 2020 року веде облік використання балонів пропан-бутану згідно з наказом Товариства №31/03-ВН від 31 березня 2020 року “Про призначення відповідального за обліком використання скрапленого газу пропан-бутан”. Цим наказом встановлено порядок обліку пропан-бутану згідно з Журналом реєстрації використання пропан-бутану та призначено відповідальну особу за його ведення. У цьому Журналі відображено інформацію про прихід балонів, розхід (їх встановлення безпосередньо на пристрій), залишок, і розхід (їх використання у господарській діяльності). Зокрема заначено, що 18 січня 2021 року було придбано і встановлено на пристрої 4 балони по 21 кг. пропан-бутану (разом 84 кг.). Відповідно 18 січня 2021 року на балансі ТОВ “Цунамі” облікувався пропан-бутан в кількості 84 кг(4 балони), що був встановлений на установки. 29 січня 2021 року було придбано і встановлено для подальшого використання 84 кг (4 балони по 21 кг.) пропан-бутану. Цей пропан-бутан був у той самий день встановлений на пристрої. Відповідно обсяг використаних (демонтованих) балонів з пристроїв в кількості 84 кг (4 балони по 21 кг.) зазначено, як використаний у господарській діяльності - колонка Розхід (використано). Списання всього використаного пропан-бутану у господарській діяльності за січень 2021 року оформлено Актом про списання матеріалів №90 від 05 лютого 2021 року, що доданий до матеріалів справи та досліджений судом. Відповідно станом на 31 січня 2021 року підприємство використало у своїй господарській діяльності 84 кг (4 балони по 21 кг.) пропан-бутану, які були розміщені на пристроях. На залишку на складі пропан - бутан відсутній.
Також аналогічна ситуація відображена станом на березень 2021 року. Було оприбуткування пропан-бутану 02 березня 2021 року на загальну кількість 84 кг. Залишок установлених балонів на установки станом на 01 березня 2021 року складав 5 балонів у загальній кількості 105 кг. Всього - 189 кг. Протягом березня 2021 року було використано у господарській діяльності 189 кг, що підтверджується Актом про списання матеріалів №207 від 31.03.2021. В березні 2021 року використання (заміна) балонів із пропан-бутаном відбувалась тричі, а саме: 02 березня, 29 березня та 30 березня 2021 року, що підтверджується Журналом реєстрації використання пропан-бутану за 2021 рік, копія якого додається до позову. Разом з тим, в акті про списання матеріалів, який складається на кінець місяця, відображено інформацію станом на кінець місяця, а не за увесь місяць. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження відповідача про те, що у січні 2021 року 4 балони зберігалися окремо, а у лютому 2021 року товариство одночасно використовувало 9 балонів пропан-бутану, а також використання позивачем одночасно 5 пристроях 9 балонів є помилковим. 
При цьому, мобільні газорізальні пристрої віднесені товариством до малоцінних інших необоротних матеріальних активів (МНМА), тому не потребують реєстрації через повідомлення за формою № 20 ОПП.
Як вбачається з матеріалів справи, на звернення ГУ ДПС у Волинській області №2124 від 06 вересня 2022 року до поліції про необхідність складання адмінпротоколу відносно директора ТОВ “Цунамі” ОСОБА_1 за результатами акту фактичної перевірки від 26 серпня 2022 року №03/3667/09-01/31572226 відділом поліцейської діяльності Луцького РУП ГУНП у Волинській області надано лист №2663 від 05 жовтня 2022 року. Зі змісту цього листа вбачається, що відділом поліцейської діяльності за зверненням податкової служби було проведено перевірку та встановлено, що придбання ТОВ “Цунамі” пропан-бутану в загальній кількості 22 балона не є достатньою обставиною для кваліфікації як зберігання пального без відповідної документації, оскільки балони є складовою наявних у позивача мобільних газорізальних пристроїв, що використовуються для власної господарської діяльності та монтуються безпосередньо під час поступлення товару і окремо не зберігаються, тому відділом поліцейської діяльності перевірку звернення податкового органу було припинено без складання будь-яких документів про адміністративне правопорушення.
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що придбані балони газу пропану-бутану загальним об`ємом 1100 літрів, як ємності є складовою частиною газорізальних пристроїв, що використовуються позивачем в технологічному процесі виключно для потреб виробничого використання з метою забезпечення роботи газового різака по різці металу і знаходиться в приміщенні платника податків. Таким чином, балони є паливними баками в обладнанні, яке за відсутності таких балонів функціонувати не буде, а тому  газовий балон, що є складовою частиною газового різака є об`єктом, що за своїми характеристиками та специфікою використання відповідає ознакам винятків, котрі ПК України встановлює для понять “акцизний склад” та/або “акцизний склад пересувний”.
Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, єдиним способом, на підставі якого відповідач встановлював наявність зберігання ТзОВ “Цунамі” пального, були акцизні (видаткові) накладні про придбання пального, однак акцизні (видаткові) накладні не є достатнім доказом того, що позивач фактично зберігав пальне. Ці накладні свідчать лише про факт придбання (купівлі) пального, яке останнє використовувало у власній господарській діяльності.
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що підстави вважати, що діяльність позивача підпадає під визначення “зберігання пального”, що передбачає вимоги ліцензування у розумінні Закону №481/95-ВР відсутні, тому, відповідно, ТОВ “Цунамі” не мало обов`язку отримувати ліцензію для здійснення такої діяльності.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач неправомірно застосував до ТОВ «Цунамі» фінансову санкцію, встановлену ст.17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” у розмірі 500000,00 грн, оскільки відповідач належними та допустимими доказами не довів факту зберігання позивачем пального, так як акцизні (видаткові) накладні на підставі яких контролюючим органом встановлено зберігання пального, не є достатнім доказом того, що позивач фактично зберігав пальне, оскільки ці накладні свідчать лише про факт придбання (купівлі) пального, яке позивач використовував у власній господарській діяльності, а тому оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 15 вересня 2022 року №000313-09 є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Щодо висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 вересня 2022 року №0030490902, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пп.20.1.2 п.20.1 ст.20 ПК України для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
За змістом п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до п.85.4 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем при проведенні фактичної перевірки було вручено генеральному директору ТОВ “Цунамі” Корнелюк Н. В. письмове звернення про надання документів (їх належним чином завірених копій) від 18 серпня 2022 року.
Колегія суддів звертає увагу, що з аналізу правових норм щодо змісту запиту, то у такому контролюючим органом має бути вказано, які саме факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, виявлені контролюючим органом, та відповідно надання документів для перевірки.
Разом з тим, зі змісту письмового звернення Головного управління ДПС у Волинській області вбачається, що у ньому зазначено покликання на норми ПК України, перелік запитуваних копій документів (а.с. 70), а конкретних обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства, у такому зверненні не міститься. 
Матеріали справи містять письмове звернення позивача до податкового органу на поданий запит про подання документів, з проханням обґрунтувати вимогу про надання копій документів, а саме: наявність у контролюючого органу об`єктивних даних, що запитувані документи свідчать про приховування (заниження) платником об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (а.с. 15).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 26 серпня 2022 року фактично у відповідь на це письмове звернення складено акт про ненадання документів на письмове звернення про отримання документів (їх належним чином завірених копій) (а.с.71).
Пункт 85.6 ст.85 ПК України передбачає, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Разом з тим, зі змісту акту про ненадання документів на письмове звернення про отримання документів (їх належним чином завірених копій) (а.с. 71) вбачається, що такий не містить підпису платника податків, а також не зазначено про те, що останній відмовився підписати такий, що свідчить про недотримання представниками контролюючого органу встановленої процедури оформлення таких матеріалів. Усі наведені вище обставини не можуть свідчити про безумовну відмову у наданні запитуваних документів.
Колегія суддів зазначає, що податковий орган зобов`язаний дотримуватися законодавчо встановлених вимог щодо форми та змісту відповідного запиту/звернення та актів відмови за встановлених обставин.
Таким чином, аналізуючи законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0030490902 від 15 вересня 2022 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 1020,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги позивача в цій частині колегія суддів вважає підставними, такими, що спростовують висновок суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині правомірності податкового повідомлення-рішення від 15 вересня 2022 року №0030490902 неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у цій частині, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення у цій частині; в решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно і повно встановив обставини справи, тому відповідно до ст.316 КАС України рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цунамі" задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі №140/6430/22 в частині відмовлених позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Цунамі" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 вересня 2022 року №0030490902.
У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі №140/6430/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 11 травня 2023 року.