Дата документу 31.05.2023 Справа № 334/5993/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 334/5993/21 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І. 
Провадження № 22-ц/807/809/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 
        
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2023 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.
за участі секретаря: Камалової В.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову АТ «Укрсиббанк» зазначив, що у відповідності до укладеного 05.10.2007р. кредитного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 60 000 доларів США з кінцевою датою повернення до 05.10.2028р., під зобов`язання сплати відсотків у розмірі 10,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором були укладені договори поруки із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з невиконанням зобов`язань із повернення кредиту та сплати відсотків позивачем направлено відповідачам відповідну вимогу про усунення порушень та дострокове повернення кредиту, однак кредит повернутий не був. Станом на 05.08.2021р. за кредитним договором наявна заборгованість в сумі 119 882,93 доларів США, з яких 47 516,6 доларів США - за кредитом, 43 804,55 доларів США - за процентами за користування кредитом, 28 561,78 долар США - за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін відповідно до положень ст. 625 ЦК України, яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2023 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «УКРСИББАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що АТ «УКРСИББАНК» не погоджу-
ється з оскаржуваним рішенням суду, вважає його таким, що ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви про наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку банку, а також у справі, предметом спору у якій є стягнення заборгованості, суд застосував норми ЗУ «Про іпотеку» і зазначив, що предметом даного спору є звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що надані АТ «УКРСИББАНК»до позовної заяви виписка по рахунку (додаток № 11 до позовної заяви) та розрахунок заборгованості (додаток № 10 до позовної заяви) підтверджують зарахування на поточний рахунок позичальника кредитних коштів та заборгованість відповідача по кредиту, оскільки виписка відображає всі нарахування банку та оплати позичальника, які були використані в розрахунку сум заборгованості. 

Довідка-розрахунок повністю відповідає вимогам до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003р. № 55, і містить в собі: назву та номер документу та завізована особистим підписом відповідальної особи з відбитком мокрої печатки банку. Банк здійснює бухгалтерський облік виданого позичальнику кредиту, нарахованих процентів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, веде облік заборгованості по кредиту, нараховує на залишок боргу проценти за користування коштами та пеню як відповідальність позичальника за порушення термінів погашення грошових зобов`язань по кредитному договору. Наданий банком розрахунок заборгованості є достатньо зрозумілим та вичерпним, в ньому зазначено всі терміни, суми погашення та прострочення, ставки, що є необхідними для правильного вирішення справи, але суд взагалі не досліджував його у сукупності з умовами кредитного договору та не перевіряв його правильність, хоча саме на суд покладається такий обов`язок, а у випадку непогодження із розрахунком суд має навести свій розрахунок щодо сум, які підлягають стягненню. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 зазначає, що в апеляційній скарзі банк не згадує про те, що ним було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , а тому основне зобов`язання за кредитним договором є припиненим. Вважає, що на ці обставини вказує лист АТ «УкрСиббанк» приватному нотаріусу Горловій Ю.М., у якому банк повідомляє, що внаслідок реалізації предмета іпотеки (вказаної квартири) іпотека за договором б/н від 05.10.2007р., який забезпечує виконання кредитного договору № 11229588000 від 05.10.2007р., припинена за законом, а тому банк просив зняти заборону на відчуження вказаної квартири. Про погашення заборгованості за рахунок реалізації предмета іпотеки свідчать платежі від 01.08.2011р., які були здійснені не ним, а самим банком. Вважає, що припинення іпотеки відбулось саме у зв`язку із погашення всієї заборгованості за цим кредитним договором. Тому вважає, що судом обгрунтовано відмовлено в задоволенні позову банку, у зв`язку із чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 

В ході апеляційного розгляду справи судові повістки отримували відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , але до судових засідань апеляційного суду не з`являлись, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли, про причини неявки апеляційному суду не повідомляли ( т. 2 а.с. 212, 213, 235). Про судове засідання 31.05.2023р. ці відповідачі були повідомлені, отримавши судову повістку 17.05.2023р., але знову до судового засідання не з`явились. 

Направлені відповідачу ОСОБА_2 судова кореспонденція та судові повістки по-
вертались без вручення із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т. 2 а.с.
196-199, 214-217, 240-242). Така ж ситуація склалась із врученням судової повістки в 
останнє судове засідання на 31.05.2023р.

З урахуванням приписів п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та ч. 2 ст. 372 ЦПК України 
апеляційний розгляд відбувся за відсутності відповідачів. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Укрсиббанк» - адвоката Турчинського М.І., який підтримав скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, урахувавши відзив відповідача ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, прийнявши та оцінивши нові докази з метою перевірки доводів банку та заперечень проти них вказаного відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 

Судом першої інстанції встановлено, що 05.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11229588000, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 60 000 доларів США, а позичальник, у свою чергу, повернути кредит та сплатити проценти за ставкою 10,5 % річних за користування кредитом ануїтетними платежами в сумі 595 доларів США щомісячно в строк до 05.10.2028р.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору у забезпечення виконання зобов`язань за договором банком приймається застава нерухомості, а саме, двокімнатна квартира загальною площею 49,72 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , належна на праві власності ОСОБА_1 , а також порука ОСОБА_3 та ОСОБА_2 
05.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , а також між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладені окремі договори поруки щодо усіх зобов`язань, які виникли за кредитним договором № 11229588000 від 05.10.2007р.

Також 05.10.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . 
09.06.2021р. АТ «УкрСиббанк» направило відповідачам вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, сплату відсотків за користування кредитом в загальній сумі 119 051,68 долар США, яка не була виконана відповідачами.

Згідно із довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом сума заборгованості за кредитом складає 47 516,60 доларів США, по процентам за користування кредитом 43 804,55 доларів США, заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін 28 516,78 доларів США.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 27.01.2022р. запис про об`єкт нерухомості, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , погашений 21.03.2008р. у зв`язку із знищенням об`єкту; 03.08.2011р. з реєстру вилучені відомості щодо обтяження об`єкту нерухомості за договором іпотеки від 05.10.2007р.

З наданих приватним нотаріусом ЗМНО Горловою Ю.М. документів вбачається, що 03.08.2011р. представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку за договором від 05.10.2007р., у зв`язку із при-
пиненням вищевказаного іпотечного договору.

Тією ж датою представник банку повідомляє нотаріуса про те, що внаслідок приму-
сової реалізації предмета іпотеки, а саме, нежитлового приміщення 
АДРЕСА_1 , іпотека за договором від 05.10.2007р., що забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором № 11229588000 від 05.10.2007 р. та № 11229626000/2 від 05.10.2007р. припинена за законом.

Встановивши за наявними у справі доказами вказані обставини, суд вважав, що цих доказів недостатньо для підтвердження наявності заборгованості та її розміру у позичальника ОСОБА_1 перед банком з урахування того, що було проведено реалізацію предмета іпотеки, який забезпечував зобов`язання за кредитним договором № № 11229588000 від 05.10.2007р., у зв`язку із чим була припинена іпотека. Вказане слугувало підставою для відмови в задоволенні позову банку.

В ході апеляційного розгляду апеляційним судом з метою перевірки наявності та розміру заборгованості, зокрема, її погашення за рахунок коштів, отриманих від реалізації іпотечної квартири, вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна деталізовану інформацію по суб`єкту ОСОБА_1 та об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 ( т. 2 а.с. 243-250, т. 3 а.с. 1-13).

       Одночасно банком для з`ясування вказаних обставин були надані додаткові документи, які підтверджували та доповнювали вказані інформаційні дані, а саме: договір іпотеки від 23.07.2008р., виконавчий напис нотаріуса від 16.12.2009р., протокол проведення прилюдних торгів від 15.07.2011р. ( т. 3 а.с. 24-30).

За вказаними документами апеляційним судом встановлені наступні обставини. 

Згідно з укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 кредитним договором № 11229588000 від 05.10.2007р. кредит в сумі 60 000 доларів США надавався останньому на придбання квартири, якою є квартира АДРЕСА_1 , яка й була одразу за іпотечним договором від 05.10.2007р. передана в іпотеку банку для забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором, про що в Реєстрі обтяжень зроблено відповідний запис приватним нотаріусом Любіченківським О.О. 05.10.2007р. за № 5786902, а також внесено запис за № 5867580 від 19.10.2007р. про іпотеку ( т. 1 а.с. 15, 81, т. 2 а.с. 248, 249). 

Згідно відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно, 27.02.2008р. ОСОБА_1 виконавчим комітетом Запорізької міської ради було видано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 , згідно з яким вказана квартира перетворена на нежитлове приміщення 75 в будинку АДРЕСА_3 , про що внесено відповідний запис до вказаного Реєстру 21.03.2008р. ( т. 2 а.с. 243, 243-зворот).

23.07.2008р. ОСОБА_5 укладає з АКІБ «УкрСиббанк» інші два кредитні договори № 11375001000 та № 11375091000, а також договір іпотеки про передання в іпотеку для забезпечення чотирьох кредитних договорів, до складу яких входить договір № 11229588000 від 05.10.2007р. (наразі за ним стягується заборгованість в цій цивільній справі), вказане нежиле приміщення. Обтяження зареєстровано 23.07.2008р. ( т. 3 а.с. 24-26, т. 2 а.с. 245).
Отже, вказаним об`єктом нерухомого майна було забезпечено виконання одразу чотирьох кредитних договорів: № 11229588000 від 05.10.2007р., № 11229588000/2 від 
05.10.2007р., № 11375001000 від 23.07.2008р. та № 11375091000 від 23.07.2008 ( т. 3 а.с. 24).
16.12.2009р. приватним нотаріусом Любіченківським О.О. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 , для погашення простроченої заборгованості, що утворилась за всіма кредитними договорами у періоді з 01.02.2009 по 18.11.2009 у загальній сумі 706 184,32 грн., в тому числі, заборгованість за кредитами - 642 382,09 грн., заборгованість за процентами - 57 294,37 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитами - 1400,67 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитами - 3 407,19 грн. Також в тому числі стягнуто 1700 грн. за вчинення виконавчого напису ( т. 3 а.с. 27).

15.07.2011р. були проведені прилюдні торги з продажу вказаного нежилого приміщення - іпотечного майна, у яких переможцем став ОСОБА_6 . Предмет іпотеки продано за 167 112,75 грн. ( т. 3 а.с. 28). 

З цієї суми 01.08.2011р. на погашення заборгованості за кредитним договором № 11229588000 від 05.10.2007р. було спрямовано: на погашення кредиту - 10 932,21 долари США, на погашення відсотків - 4 105, 21 доларів США, на прострочені проценти - 65,31 долар США ( т. 1 а.с. 32-зворот, 34-зворот, 39). Тобто відбулось часткове погашення заборгованості за цим кредитним договором за рахунок іпотечного майна, і це погашення не було достроковим, на що вказує відсутність вимоги про дострокове повернення кредиту, зміст виконавчого напису нотаріуса, розрахунок, згідно з яким загальна сума непогашеного тіла кредиту станом на 16.12.2009р. (час вчинення виконавчого напису) складала 57 488,22 долари США.

У зв`язку із продажем на торгах предмета іпотеки й було вилучено записи про його обтяження 03.08.2011р., а не у зв`язку з відсутністю основного зобов`язання за кредитним договором № 11229588000 від 05.10.2007р., як помилково вважає ОСОБА_1 .
Тож, оскільки за рахунок предмета іпотеки було погашено не весь кредит та строк погашення кредиту повністю визначений сторонами до 05 жовтня 2028р., то подальші кредитні відносини за кредитним договором № 11229588000 від 05.10.2007р. продовжились, а тому банк відповідно до умов кредитного договору продовжував нарахування відсотків на залишок тіла кредиту.

Таким чином, вказаними новими доказами, які були необхідними для вирішення цієї справи, зокрема, для перевірки доводів сторін з приводу продовження чи припинення кредитних та іпотечних зобов`язань ОСОБА_1 , а тому були прийняті апеляційним судом на стадії апеляційного провадження, підтверджується, що кредитні зобов`язання у зв`язку із реалізацією предмета іпотеки між ним та банком не припинились.

Перевіряючи розрахунки банку про розмір заборгованості в межах умов кредитного договору, колегія встановила такі обставини. 

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом ануїтетних платежів у розмірі 595 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. Сплата ануїтетних платежів визначена Графіком, згідно з яким до щомісячного ануїтетного платежу входить частина тіла кредиту та нараховані проценти за кредитом ( т. 1 а.с. 18-22). 

Розмір ануїтетного платежу може змінитись у випадку зміни процентної ставки згідно з п.п. 1.3.1, 10.2 цього договору. 

Відповідно до п. 1.3.1 за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 10,5 % річних. По закінченню тридцяти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 10.2 цього договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п. 10.2 даного договору, застосовується розмір процентної ставки за користування кредитом, діючий за цим договором в попередньому періоді. 

У відповідності до п. 1.3.2 сторони домовились, що умовами цього договору може бу-
ти встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених п. 10.2 договору.

В пункті 1.3.3 договору сторони узгодили, що нарахуванням процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом «30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Етапи нарахування процентів визначаються як: в останній робочий день поточного місяця; за період з дня фактичного надання кредиту по останній календарний день місяця включно ( в місяць фактичного надання кредиту); з дня сплати ануїтетного платежу у поточному місяці по останній календарний день місяця включно ( в наступні місяці); в день сплати ануїтетного платежу - з першого календарного дня поточного місяця по день, що передує дню сплати ануїтетного платежу (день сплати ануїтетного платежу в розрахунок не включається). Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору.
Згідно з пунктом 10.2 кредитного договору, відповідно до вимог статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов п. 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме: а) порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором); б) погіршення фінансового стану позичальника; в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або змін в грошово-кредитній політиці НБУ. 
Сторони погодили, що у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п. 10.2 договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку: не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.
У разі незгоди із встановленим згідно умов цього пункту договору новим розміром процентної ставки, позичальник у строк не пізніше 7 (сім) календарних днів до дати початку дії нової процентної ставки, вказаної у повідомленні банку, зобов`язується надати на зазначену у договорі адресу банку письмове повідомлення про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання банком у вище наведеному порядку і терміни такого письмового повідомлення від позичальника, банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахування процентів у порядку, встановленому у розділі 12 цього договору. Сторони погодили, що факт неподання позичальником протя-
гом 7 календарних днів до дати початку дії нової процентної ставки письмового повідомлення від позичальника про його незгоду із такою новою ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення банком такого нового розміру процентної ставки з 
дати, що зазначена у повідомленні банку.

Пунктом 10.4 сторони передбачили, що зміни до договору оформлюються шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до нього, крім випадків, коли цим договором прямо передбачено, що зміни його умов не потребують укладення будь-яких додаткових угод. 
Відповідно до п. 10.16 кредитного договору, листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання стороною відповідних повідомлень іншій стороні на її адресу, зазначену у розділі 13 договору. 

Встановлено, що 22 лютого 2008р. банк листом з рекомендованим повідомленням спрямував ОСОБА_1 на адресу, визначену в п. 13 кредитного договору (іншої адреси останній банку не надавав), повідомлення № 181832, відповідно до якого попереджував про те, що з 12 березня 2008р. запроваджує нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу. Вказане полягало у тому, що у разі порушення позичальником умов кредитної дисципліни, зокрема, неналежного виконання умов кредитного договору № 11228588000 від 05.10.2007р., а саме, у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти - в розмірі вдвічі збільшеної ставки від діючої ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу (т. 3 а.с. 31). 

Оскільки пунктом 8.1 кредитного договору була передбачена підвищена ставка у розмірі 16 % на прострочене тіло кредиту, то колегія вважає, що, попри зазначення банком у повідомленні про введення нової системи нарахування відсотків, така система була вже визначена в договорі, а тому фактично відбулось збільшення процентної ставки для нарахування відсотків на прострочене тіло кредиту. Тому укладення окремої угоди в цьому випадку договором не передбачалось.

Отже, вимоги пп. 10.2, 10.16 кредитного договору виконані банком щодо повідомлення позичальника про підвищення ставки процентів на прострочений основний борг. 
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим банком, одночасно із поточною ставкою процентів у розмірі 10,5 % з 30.05.2008р. банк почав нарахування за підвищеною ставку на прострочений борг у розмірі 21 %, а позичальник протягом періоду з 30.05.2008р. по 30.03.2009р. сплачував суми відсотків, які нараховані за підвищеними процентами, що свідчить про те, що останній погодився із вказаними змінами. 

Що стосується вимог до поручителів як солідарних боржників з позичальником, то колегія встановила такі обставини.

У договорах поруки № 11229588000/П-2 від 05.10.2007р. з поручителем ОСОБА_2 та № 11229588000/П-1 з поручителем ОСОБА_3 узгоджено у п. 2.1 таку умову: кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення з поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Між тим, доказів тим обставинам, що з поручителями будь-яких способом узгоджувалась збільшена процентна ставка на прострочений основний борг, матеріали 
справи не містять. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_7 визнав, що з поручителями збільшення ставки процентів на прострочений основний борг не узгоджувалось.
Відповідно до приписів ч. 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється з припине-
нням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 

З вище наведених обставин слідує, що поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були повідомлені та не надали згоду на збільшення процентної ставки щодо простроченого основного боргу. В той же час, про збільшення їх відповідальності у зв`язку із такими змінами до кредитного договору свідчить той факт, що на прострочений борг додатково нараховувались відсотки за ставкою 21 %, а розмір заборгованості через нарахування збільшених процентів збільшився на 23 808,69 доларів США, що слідує з розрахунку банку. Тобто з введенням підвищеної процентної ставки відповідальність поручителів збільшилась, але через відсутність згоди на це їх порука припинилась. Тому вони не можуть нести солідарну відповідальність з позичальником, у зв`язку із чим у позові банку до них слід відмовити. 

Що стосується розміру заборгованості позичальника, з яким і після реалізації предмета іпотеки кредитні відносини за договором № 11229588000 від 05.10.2007р. продовжились, то встановлено такі обставини.

Згідно з розрахунком банку, тіло кредиту ОСОБА_1 припинив сплачувати з лютого 2009р., внаслідок чого не сплачене за графіком поточне тіло кредиту перетворювалось у прострочене, на яке, в свою чергу, нараховувались підвищені проценти. Відсотки на поточне тіло кредиту ОСОБА_1 сплачував нерегулярно та не у повній сумі, тому у нього поступово накопичувався борг, а з травня 2010р. перестали надходити кошти на погашення відсотків взагалі. Відсотки на прострочене тіло сплачувались лише до квітня 2009р. 

За рахунок продажу предмета іпотеки за цим кредитним договором було погашено: тіла кредиту на суму 10 932,21 долар США, відсотків на суму 4 105,21 долар США, відсотків на прострочений боргу на суму 65,31 долар США.

Згідно з розрахунками банку заборгованість станом на дату її визначення банком 05.08.2021р. становить 119 882,93 доларів США, з яких 47 516,6 доларів США - за кредитом, 43 804,55 доларів США - за процентами за користування кредитом, 28 561,78 долар США - за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін.
Відповідно до положень статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до п. 5.5 кредитного договору, у випадку несплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів в порядку, установленому розділом 12 цього договору.

У пункті 12.1 сторони погодили, що у випадку, серед іншого, несплати чергових ануїтетних платежів та направлення у зв`язку із цим банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником 
порушень умов договору протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного 
повідомлення (вимоги) банку, термін повернення вважається таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. При цьому, у випадку неотримання позичальником вище вказаного повідомлення (вимоги) у результаті зміни позичальником адреси, без письмового повідомлення про це банку, чи у разі неотримання позичальником вище вказаного повідомлення з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважається, що термін повернення кредиту настав на 41 календарний день від дати відправлення позичальнику повідомлення (вимо-
ги) про дострокове повернення кредиту банку. 

09.06.2021р. за вих.. № 25-1-01/585 банком ОСОБА_1 на адресу, визначену у кредитному договорі, як це і передбачено умовами п. 10.16, 12.1, була направлена вимоги про наявність станом на 08.06.2021р. заборгованості за кредитним договором від 05.07.2007 № 11229588000 у розмірі 119 051,68 доларів США, в тому числі: кредитна заборгованість - 10 409,02 долари США, прострочена кредитна заборгованість - 37 107,58 доларів США, прострочена заборгованість по відсоткам - 71353,08 доларів США. Тому банк вимагав усунення порушень умов договору шляхом погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення у розмірі: 37 107,58 доларів США, 71 535,08 доларів США із попередженням про наслідки не усунення порушень, а саме: на 32-й календарний день з дня отримання цієї вимоги, або на 41-й календарний день з дати відправлення вимоги у випадку відсутності підтвердження про її отримання строк виконання договору у повному обсязі є таким, що настав, та у такому разі підлягає поверненню вся сума кредиту, нараховані до сплати проценти, що разом становить 119 051,68 доларів США ( т. 1 а.с. 25).

Направлення вказаного повідомлення підтверджується списком № 4318 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 11.06.2021р., проштампованим штемпелем Укрпошти, та реєстром № 71_000 від 10.06.2001р., у яких зазначено про адресата ОСОБА_1 ( т. 1 а.с. 29-30). 

Оскільки відомостей про отримання вказаного повідомлення ОСОБА_1 не мається, то відправним моментом для відліку настання строку дострокового погашення кредиту є 41-й день з дня відправлення вимоги, який настав 23 липня 2021 року. 

Відповідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсут-ності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З цього питання мається правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена первісно у постанові від 28 березня 2018р. у справі № 444/9519/12, яка підтримана Верховним Судом й у подальшому, згідно з якою припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Отже, частина вимог банку, а саме, відсотки, розраховані після 23.07.2021р., є неправомірними, оскільки у разі дострокового стягнення всього кредиту їх нарахування згідно з договором припиняється. Тому із заборгованості по відсоткам за користування кредитом слід виключити 86,82 долари США, тому сума до стягнення буде становити 43 804,55 - 86,82 = 43717,73 долари США; із заборгованості по відсоткам на прострочене тіло кредиту слід виключити 328,95 доларів США, тому сума до стягнення буде становити 28 561,78 - 328,95 = 28 232,83 доларів США. 

Відповідачем ОСОБА_1 в ході розгляду справи у відзиві на позовну заяву банку, серед інших доводів, було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки останні платежі ним особисто здійснені у 2009 році, а у 2011р. банк достроково погашав кредит за рахунок іпотечного майна ( т. 1 а.с. 79).

Колегія, з урахуванням того, що вважає за наведеними вище мотивами дострокове повернення кредиту не відбувалось раніше, ніж за вимогою банку від 09.06.2021 року, то підстав вважати кредитні зобов`язання за кредитним договором № 11229588000 від 05.10.2007р. припиненими раніше не мається.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, колегія виходить із наступного. 

У цій справі сторони визначили строк повернення кредиту та нарахованих відсотків 05 жовтня 2028 року. 
Повернення кредиту та сплата відсотків мали відбуватись щомісячними ануїтетними платежами у сумі 595 доларів США, до якої входила частина тіла кредиту, яка підлягала поверненню в поточному місця, та нараховані на неї відсотки. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов`язань, то колегія зазначає наступне. 

         Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).  

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018р. у справі № 444/9519/12 та підтримана в подальших постановах Верховного Суду. 
З розрахунку банку вбачається, що сума заборгованості ним визначена за весь період дії кредитного договору по 05.08.2021р. Але колегією вже вираховано із суми заборгованості за відсотками ті, що нараховані поза межами настання строку дострокового повернення кредиту.

Що стосується суми, яка входить у межі позовної давності, колегія зазначає, що, оскільки банку було відомо про кожний несплачений у поточному місяці ануїтетний платіж, затримання у сплаті яких почались ще з 2009 року, то позовна давність у три роки відраховується від дати подачі позову 12.08.2021р. Тому в межі строку позовної давності по тілу кредиту вкладається період з 12.08.2018р. по 22.07.2021 (дата настання строку повернення кредиту достроково). Станом на 12.08.2018р. прострочена заборгованість за тілом кредиту, не сплачена як ануїтетні платежі за попередній період, складає 21 971,75 долари США, тому із визначеної банком заборгованості за тілом кредиту ця сума підлягає вирахуванню, та до стягнення з позичальника підлягає сума боргу у розмірі: 47 516,60 - 21 971,75 = 25 544,85 доларів США.

Щодо відсотків за користування кредитними коштами, які нараховані на поточне тіло кредиту за ставкою 10,5 %, то в межі позовної давності входить наступна сума. Станом на 12.08.2018р. прострочена заборгованість за цими відсотками, не сплачена як ануїтетні платежі за попередній період, складає 37 933,09 долари США, тому із визначеної банком заборгованості за цими відсотками ця сума підлягає вирахуванню, та до стягнення з позичальника підлягає сума у розмірі: 43717,73 - 37933,09 = 5 784,64 доларів США.

Відносно заборгованості за відсотками за користування простроченими кредитними коштами, які нараховані на прострочене тіло кредиту за ставкою 21 %, то в межі позовної давності входить наступна сума. Станом на 12.08.2018р. прострочена заборгованість за цими відсотками, не сплачена як ануїтетні платежі за попередній період, складає 14 594,84 долари США, тому із визначеної банком заборгованості за цими відсотками ця сума підлягає вирахуванню, та до стягнення з позичальника підлягає сума у розмірі: 28 232,83 - 14 594,84 = 13 637,99 доларів США.

Таким чином, до стягнення з відповідача ОСОБА_1 як позичальника на користь АТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню сума заборгованості в межах позовної давності за період з 12 серпня 2018 року по 22 липня 2021 року у загальному розмірі 44 967 (сорок чотири тисячі дев`ятсот шістдесят сім) доларів США 48 центів, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 25 544 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) долари США 85 центів, проценти за користування кредитом в сумі 5 784 ( п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) долари США 64 центів, проценти на прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 13 637 (тринадцять тисяч шістсот тридцять сім) 
доларів США 99 центи. 
Зважаючи на все вище наведене, апеляційну скаргу банку колегія визнає частково 
обґрунтованою, тому відповідно до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України оскар-
жуване рішення суду підлягає скасуванню із частковим задоволенням позову щодо відпо-
відача ОСОБА_1 , з якого слід стягнути вище визначену апеляційним судом суму заборгованості. В іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю, а не через недоведеність, як вважав суд першої інстанції. 

У зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції із частковим задоволенням 
позову апеляційним судом відповідно до вимог ч. 13 статті 141 ЦПК України вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

       Встановлено, що позивачем сплачено судовий збір: за подання позову до суду І інстанції із майновими вимогами на суму 4 489 615,73 грн. (119 882, 93 доларів США) в розмірі 48 389,66 грн., за подання апеляційної скарги - 72 584,49 грн. Всього сплачено судового збору на суму 120 974,15 грн. 

Постановою апеляційного суду позов банку задоволено на суму 44 967,48 доларів США, що становить (за курсом станом на день прийняття рішення 37,45 грн. за 1 долар) 1 684 032,13 грн. Тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі: 1 984 032,13 х 120 974,15 : 4 489 615,73 = 45 376,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2022 року у цій справі скасувати.
Позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11229588000 від 05.10.2007р. за період з 12 серпня 2018 року по 22 липня 2021 року у загальному розмірі 44 967 (сорок чотири тисячі дев`ятсот шістдесят сім) доларів США 48 центів, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 25 544 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) долари США 85 центів, проценти за користування кредитом в сумі 5 784 ( п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) долари США 64 центи, проценти на прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 13 637 (тринадцять тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 99 центи. 
В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» судовий збір у розмірі 45 376 (сорок п`ять тисяч триста сімдесят шість) гривень 80 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 червня 2023 року.

Головуючий:                 С.В. Маловічко 

Судді:                 М.С. Гончар 

Г.С. Подліянова