Постанова
Іменем України                                                      
 
17 травня 2023 року                                                         
м. Київ
 
справа № 939/936/20
 
провадження № 61-5022  св 22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,                         Шиповича В. В.,                    
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ;
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Орізон»;
особа, яка подала апеляційну скаргу, - акціонерне товариство «Універсал Банк»; 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду     від 10 лютого 2022 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П., 
 
ВСТАНОВИВ :
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон» (далі - ТОВ «Орізон») про стягнення заборгованості за договором позики.
Позовна заява мотивована тим, що 10 січня 2012 року між ним та                                  ТОВ «Орізон» було укладено договір позики, за умовами якого він позичив даному товариству 60 000 доларів США. Позика мала бути повернута не пізніше 15 січня 2013 року, проте ТОВ «Орізон» взяті у борг гроші так і не повернуло. Пунктом 3 договору позики передбачено, що у випадку невиконання зобов`язання за договором позичальник крім суми боргу зобов`язується сплатити позикодавцю штраф у розмірі 25 % від неповернутої частини боргу. Таким чином сума боргу відповідача з урахуванням штрафу становить: 60 000 доларів США (позичені кошти), 15 000 доларів США (штраф), а всього 75 000 доларів США, що в еквіваленті на момент подання позову становило 1 997 250 грн.
Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ТОВ «Орізон» на його користь 1 997 250 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09 вересня 2020 року у складі судді Унятицького Д. Є. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Орізон» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 1 997 250 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач належним чином зобов`язання за договором позики не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визначено відповідно до умов договору та вимог закону.
 
Короткий зміст судових рішень
 
Постановою Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» (дал - АТ «Універсал Банк») задоволено частково, рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 вересня 2020 року скасовано, матеріали справи                           № 939/936/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Орізон» про стягнення заборгованості за договором позики передано до Господарського суду                        м. Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/15194/20 про банкрутство ТОВ «Орізон».
 
Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» задоволено частково. Рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 вересня 2020 року скасовано. Матеріали справи № 939/936/20 передано до Господарського суду м. Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/15194/20 про банкрутство ТОВ «Орізон».
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що питання щодо встановлення підстав для збільшення заборгованості ТОВ «Орізон» перед кредиторами, яке по суті є предметом розгляду у даній справі, в безумовному порядку зачіпає права та інтереси АТ «Універсал Банк». У випадку, якщо б розмір заборгованості ТОВ «Орізон» перед банком був би менший ніж вартість іпотечного забезпечення, наявність інших кредиторів ТОВ «Орізон» не впливала б на можливість задоволення вимог боржника перед апелянтом. В той же час, коли розмір заборгованості боржника перевищує вартість переданого в іпотеку майна, лише частина заборгованості перед іпотекодержателем покривається іпотекою, інша ж частина стягується в загальному порядку. В такому випадку кількість кредиторів і об`єм заборгованості значно впливає на саму можливість погашення такої заборгованості. За таких умов апеляційний суд констатує наявність у АТ «Універсал Банк» передбаченого процесуальним законом права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
09 листопада 2020 року Господарським судом м. Києва відкрито провадження у справі № 910/15194/20 про банкрутство ТОВ «Орізон», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном товариства. На даний час розгляд даної справи про банкрутство не завершений. Встановивши, що відносно сторони у цивільній справі, до якої пред`явлені майнові вимоги, відкрите провадження у справі про банкрутство, суд дійшов висновку про передачу справи на розгляд до господарського суду.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У червні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 497/261/19, від 06 серпня 2021 року у справі                                        № 509/4869/18, від ЗО червня 2021 року № 758/9350/19, від 19 травня                        2021 року №№ 273/1971/19, 757/54519/18, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник указує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 подано клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 18 липня 2022 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 939/936/20 з Бородянського районного суду Київської області.
 
У листопаді 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Вказує, що провадження у справі про банкрутство ТОВ «Орізон» було відкрито після ухвалення Бородянським районним судом Київської області рішення у справі. Вважав, що рішенням суду першої інстанції не порушено права чи інтереси АТ «Універсал Банк».
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У серпні 2022 року АТ «Універсал Банк» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
26 грудня 2007 року між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «Орізон» було укладено додаткову угоду № ВL742-К/1 до Генерального договору про надання кредитних послуг від 26 грудня 2007 року № ВL742. 
 
Відповідно до додаткової угоди позичальнику надавався кредит у сумі                              900 000 доларів США, строком на 240 місяців до 01 грудня 2027 року зі сплатою 12% річних.
 
У той же день з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Орізон» за Генеральним кредитним договором та додатковою угодою було передано нерухоме майно в іпотеку АТ «Універсал Банк».
 
10 січня 2012 року ОСОБА_1 позичив ТОВ «Орізон» грошові кошти в сумі 60 000 доларів США, які позичальник зобов`язався повернути не пізніше                      15 січня 2013 року.
 
Рішенням Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у справі                     № 910/2983/16 позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з                             ТОВ «Орізон» на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитом у розмірі 781 812 доларів 34 центи США, суму заборгованості по відсоткам у розмірі 78 243 долари 22 центи США, заборгованість по підвищеним відсоткам у розмірі 2 130 доларів 03 центи США. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                                   ТОВ «Орізон» про стягнення боргу за договором позики від 10 січня 2012 року.
 
09 листопада 2020 року господарським судом м. Києва відкрито провадження у справі № 910/15194/20 про банкрутство ТОВ «Орізон», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном товариства.
 
Зі змісту постанови Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі                               № 910/15194/20 убачається, що ухвалою господарського суду м. Києва                        від 20 січня 2021 року у справі № 910/15194/20 по відношенню до боржника (ТОВ «Орізон») АТ «Універсал Банк» визнано кредитором з грошовими вимогами на суму 26 547 635 грн 04 коп., з яких 4 204 грн - вимоги першої черги, 20 467 431 грн 04 коп. - вимоги четвертої черги, і лише на                                               6 076 000 грн - вимоги, забезпечені заставою.

2.    Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
 
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду, з прав людини як джерело права.
 
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
 
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
 
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів                      судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
 
У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
 
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
 
При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 2 ЦПК України, і до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.
 
21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з питань банкрутства, пунктами 2, 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що з дня введення його в дію Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.
 
Відповідно до частини першої, абзацу 1 частини другої статті 7 Кодексу України з питань банкрутства (далі - КУзПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
 
Отже, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
 
Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, провадження                                   № 14-404цс19, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, провадження № 12-160гс19.
 
У постановах від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, провадження № 14-178цс19, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, провадження № 14-171 цс19, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18, провадження № 14-126цс19, та № 289/2210/17, провадження №14-129цс19, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.
 
Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розгадає.
 
У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство,- крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
 
Відповідно до статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).
 
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).
 
Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя вказаної статті).
 
Таким чином, з огляду на положення законодавства України законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, провадження № 14-404цс19, постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду:                                        від 08 червня 2022 року у справі № 711/8269/17, провадження № 61-18187св20, від 22 червня 2022 року у справі № 523/12426/16, провадження                    № 61-10737св21, постанова від 07 вересня 2022 року у справі № 727/3568/20, провадження № 61-5156св20, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 26 квітня 2023 року у cправі                                № 914/2441/15 (914/841/22).
 
Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
 
Ураховуючи викладене, встановивши, що питання щодо встановлення підстав для збільшення заборгованості ТОВ «Орізон» перед кредиторами, яке по суті є предметом розгляду у даній справі, зачіпає права та інтереси                               АТ «Універсал Банк», а 09 листопада 2020 року господарським судом                                м. Києва відкрито провадження у справі № 910/15194/20 про банкрутство ТОВ «Орізон», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном товариства, дійшов правильного висновку про те, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства в межах розгляду справи про банкрутство.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права.
 
Відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, падати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
 
Посилання ОСОБА_1 на необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не заслуговують на увагу, оскільки колегія суддів не вбачає для цього обґрунтованих правових підстав.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович