П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 540/5044/21	
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Димерлія О.О.
суддів  Танасогло Т.М. ,  Крусяна А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 540/5044/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.01.2017 №0001561305, №0001571305, №0001581305
У С Т А Н О В И В:
06 вересня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просила: 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 25.01.2017 року за №0001561305, №0001571305, №0001581305.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на проведення контролюючим органом перевірки з порушенням норм податкового законодавства, що свідчить про відсутність її правових наслідків. Окрім того, як вказує ОСОБА_1 , в матеріалах перевірки не міститься інформації, яку суму боргу (кредиту) платника податку анульовану банком, податковий орган уважає додатковим благом - основна сума кредиту, пеня або штраф.
Серед іншого, позивачка зауважує, що банк не повідомив останню про прощення (анулювання) боргу, чим порушив вимоги п. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, а тому такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених означеним вище підпунктом.
За наслідками розгляду зазначеної справи Херсонським окружним адміністративним судом 17 лютого 2022 року прийнято рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 25.01.2017 року №0001561305, №0001571305, №0001581305.
Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог вмотивований тим, що на час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у контролюючого органу були відсутні відомості щодо отримання позивачкою повідомлення про дату початку та місце здійснення такої перевірки, копії наказу про її проведення, а тому відповідачем, в порушення вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України, протиправно проведено перевірку, та як наслідок безпідставно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Крім того, контролюючим органом, як суб`єктом владних повноважень не доведено факту обізнаності позивачки про прощення (анулювання) кредитором основної суми боргу (кредиту), та виникнення у останньої обов`язку щодо включення такої суми до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податку.
При цьому, як зауважено окружним адміністративним судом, Акт перевірки від 13.09.2016 року не містить даних, які б свідчили про те, що сума боргу (кредиту) платника податку анульованого кредитором, є додатковим благом.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, які у своїй сукупності свідчать про дотримання відповідачем порядку проведення перевірки, повідомлення платника податків та подальшого надіслання на адресу позивачки, прийнятих за наслідками здійснення перевірки рішень контролюючого органу.
При цьому, як стверджує скаржник, в ході проведення позапланової документальної невиїзної перевірки, податковим органом установлено факт за ознакою доходу, отриманого платником податку, як додаткового блага у вигляді анульованого боргу (кредиту) з якого не нараховано та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що підтверджується відомостями з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про джерела доходу та суми отриманих доходів.
Позивачка - ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст.304 КАС України.
В силу приписів пункту 1,3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Зокрема, судовою колегією з`ясовано, що Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.
Перевіркою установлено, що позивачкою не включена до загального річного оподаткованого доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 1890843,16 грн. за 2015 рік, неподана до Херсонської ОДПІ в установлений законодавством термін податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік, чим порушено вимоги підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункт "в" пункту 176.1 статті 176, статті 179, підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.
До таких висновків контролюючий орган дійшов у результаті дослідження листа ПАТ «Фідобанк», наданого на запит Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі віл 18.02.2016 року № 2476/9/21-03-17-05-20 стосовно підтвердження інформації щодо нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анулювання кредитної заборгованості (основної суми боргу) ОСОБА_1 .
Окрім того, згідно із даних, наданих до органу ДФС за 2015 рік, фізичній особі ОСОБА_1 нараховано дохід від ПАТ «Фідобанк» у вигляді анулювання (прощення) заборгованості (ознака доходу 126) у сумі 1890843,16 грн., з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податку на доходи з фізичних осіб.
За наслідками перевірки складено Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитом за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року» від 13.09.2016 року за №698/21-03-13-05/ НОМЕР_1 .
У акті перевірки вказано, що станом на 12.09.2016 року сума доходу отриманого як додаткове благо у розмірі 1890843,16 грн. платником податку не відображена у рядку 01.07 та 01 декларації про майновий стан і доходи, яке у свою чергу призвело до заниження загального річного оподатковуваного доходу.
На підставі висновків означеного вище Акту, контролюючим органом прийнято:
- податкове повідомлення-рішення №0001561305 від 25.01.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 370806,62 грн., в тому числі 92715,16 грн. за штрафними санкціями;
- податкове повідомлення-рішення №0001571305 від 25.01.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у сумі 28362,65 грн., в тому числі 7090,66 грн. за штрафними санкціями;
- податкове повідомлення-рішення №0001581305 від 25.01.2017 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн. за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування».
Спірні правовідносини регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України) у редакції, що були чинними на момент їх виникнення.
Згідно із підпунктами 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
У відповідності до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, установлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, та є вичерпним.
Так, згідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Згідно із підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.
У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності із частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Положеннями статті 605 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Зміст наведених вище норм права дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. 
Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з цим, сума відсотків, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) відсотків, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самостійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року.
Згідно із підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. 
Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Отже законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) відсотки, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.
Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума відсотків, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
При вирішенні даного спору слід враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), якими установлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
За таких обставин, оподатковуваним доходом є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком відсотки за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку особа фактично отримала за банківським кредитом, без врахування таких платежів. 
При цьому, у разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначений цим підпунктом.
Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 05.04.2023 року у справі №821/1280/16.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів установлено, що під час проведення перевірки та складання Акту перевірки, податковим органом не досліджувалося питання відносно того, з чого складається сума прощеного (анулюваного) ПАТ «Фідобанк» боргу у розмірі 1 890 843,16 грн. - заборгованості зі сплати кредиту, відсотків, пені або штрафу. При цьому, такі відомості взагалі відсутні у Акті перевірки.
З наявних в матеріалах справи документів не можливо установити відомості щодо складових прощеного (анулюваного) боргу, таких як тіло кредиту, відсотки, пеня та штрафні санкції, а тому на думку судової колегії, податковим органом не доведено, що позивачка отримувала доходи, які згідно із Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи.
Окрім цього, в силу приписів підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, установлення наявності факту повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, має визначальне значення, адже від цього залежить, у якої особи виникає об`єкт оподаткування та на яку покладається обов`язок щодо сплати податку: на банк, як на податкового агента, чи на боржника.
Разом з цим, як свідчить зміст Акту перевірки, посадовими особами контролюючого органу вказане питання не досліджувалось, а інформації щодо надіслання позивачці від банку такого повідомлення в акті не міститься. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, що ПАТ «Фідобанк» належним чином повідомив позивачку про прощення (анулювання) боргу.
Враховуючи зазначене, оскільки податковим органом не установлено, з яких складових, складається сума прощеного (анулюваного) ПАТ «Фідобанк» боргу у розмірі 1 890 843,16 грн., та не доведено, що ОСОБА_1 отримано оподатковуваний дохід в розумінні ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 ПК України, апеляційний суд погоджується з висновком окружного адміністративного суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для скасування спірних податкових повідомлень- рішень. 
Окрім того, судова колегія апеляційного суду уважає, що при вирішенні даної справи необхідним також є дослідження обставин щодо ознайомлення платника податків у встановлений законом спосіб з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки до її початку, яке дозволить установити правомірність здійсненого відповідачем позапланового контролю заходу й, відповідно, наявність правових наслідків такого.
Судова колегія зауважує, що згідно до вимог пункту 78.4 статті 78 ПК України (пункт 78.4 в редакції, який діяв на момент проведення зазначеної перевірки) про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України (пункт 79.1 в редакції, який діяв на момент проведення зазначеної перевірки) документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. 
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Водночас, пунктом 79.2 статті 79 ПК України (пункт 79.2 в редакції, який діяв на момент проведення зазначеної перевірки) визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
При цьому, незважаючи на визначену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.
Таким чином, проведення контролюючим органом позапланової невиїзної перевірки, без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосується предмету перевірки, позбавляє податковий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника і дійти обґрунтованих висновків щодо податкового правопорушення.
Так, як з`ясовано апеляційним судом та установлено судом першої інстанції, що з 12.09.2016 року по 13.09.2016 року посадовою особою податкового органу на підставі приписів 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України, наказу Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №676 від 25.08.2016 року та повідомлення № 597/21-03-13-05 від 25.08.2016 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 .
З матеріалів справи слідує та не заперечується відповідачем, що повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки, копія наказу про проведення перевірки податковим органом направлено на адресу позивачки рекомендованим повідомленням із врученням поштового відправлення - 25.08.2016 року.
Однак, поштовий конверт разом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся до контролюючого органу 27.09.2016 року, у зв`язку із закінченням установленого строку зберігання, тобто вже після проведення зазначеної перевірки, за наслідками якої складено Акт від 13.09.2016 року, на підставі якого контролюючим органом прийнято спірні податкові-повідомлення рішення.
Апеляційний суд наголошує, що з наказом про проведення перевірки, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. 
Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки протиправною та відсутності правових наслідків такої, а саме компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії, тобто податкового повідомлення-рішення.
Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 04.10.2022 року у справі №819/1355/17.
На підставі матеріалів справи судом попередньої інстанції установлено, що на дату проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, у відповідача були відсутні відомості щодо отримання позивачкою зазначених вище повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, копії наказу про її проведення.
За таких обставин, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, в порушення вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України, протиправно провів таку перевірку, та як наслідок безпідставно прийняв спірні у цій справі податкові повідомлення-рішення.
Установлені судом першої та апеляційної інстанцій вище зазначені обставини справи, додатково підтверджують протиправність, прийнятих за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.01.2017 року за №0001561305, №0001571305, №0001581305.
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не спростовують мотивів, покладених судом попередньої інстанції в основу оскаржуваного рішення, й не свідчать про неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки установлених судом обставин справи.
З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 540/5044/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.01.2017 №0001561305, №0001571305, №0001581305 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Крусян А.В.