КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
      Єдиний унікальний номер справи: 759/4316/22        Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
      Номер провадження: 22-ц/824/804/2023                      Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
30 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі - Качалабі О.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Київський міський пологовий будинок № 3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Київський міський пологовий будинок № 3» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2022 року в Святошинський районний суд міста Києва звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі) з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Київський міський пологовий будинок № 3» (далі - КНП «Київський міський пологовий будинок № 3», відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
В обґрунтування своїх вимог зазначали, що наказ № 88 к/тр від 06 квітня               2022 року яким було їх притягнуто до дисциплінарної відповідальності є протиправним, виданий без будь-яких правових підстав, норми трудового законодавства, зазначені в оскаржуваному наказі, позивачами не порушувались, в зв`язку з чим просили суд визнати його протиправним та скасувати в частині притягнення обох позивачів до дисциплінарної відповідальності у виді догани.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до КНП "Київський міський пологовий будинок № 3" про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - задоволено.
Визнано наказ № 88 к\тр КНП «Київський міський пологовий будинок № 3» від 06 квітня 2022 року протиправним та скасовано його в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря акушера-гінеколога відділення гінекології               № 1 КНП «КМПБ №3» ОСОБА_2 , якому оголошено догану.
Визнано наказ № 88 к\тр КНП «Київський міський пологовий будинок № 3» від 06 квітня 2022 року протиправним та скасовано його в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності завідувача відділення гінекології №1 КНП «КМПБ №3» ОСОБА_1 , якому оголошено догану.
Стягнуто з КНП "Київський міський пологовий будинок № 3» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
Стягнуто з КНП "Київський міський пологовий будинок № 3" на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, КНП "Київський міський пологовий будинок №3" оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду. невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просило скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог. Покласти на позивачів витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дисциплінарні стягнення на відповідачів було накладено правомірно, оскільки у їх діях встановлено порушення трудової дисципліни. Стверджує, що відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень та відповідно до встановлених фактичних обставин зазначених порушень.
Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу позивачі не скористались.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга КНП «Київський міський пологовий будинок № 3» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що згідно з наказом № 88 к/тр від 06 квітня 2022 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності лікаря акушера гінеколога відділення гінекології № 1 КНП «КМПБ № 3» ОСОБА_2 ,, а також завідувача відділення гінекології № 1 КНП «КМПБ №3» ОСОБА_1 , яким було оголошено догану.
З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2022 року до відділення гінекології № 1 КНП «КМПБ № 3» поступила пацієнтка ОСОБА_3 за якою було встановлено лікарський нагляд, оскільки пацієнтка скаржилась на біль внизу живота.
Вранці 01 квітня 2022 року стан пацієнтки значно погіршився, в зв`язку з чим відбувся консиліум на якому було вирішено провести оперативне лікування в ургентному порядку, що підтверджується матеріалами медичної картки стаціонарного хворого № 1032.
Оперативне лікування пацієнтки ОСОБА_3 було проведено в ургентному порядку 01 квітня 2022 року, з діагнозом: кістома правового яєчника, перекрут?, лікарем акушером гінекологом ОСОБА_2 , який є лікарем вищої категорії, що підтверджується посвідченням № 2082.
Допитана в якості свідка, під час розгляду справи в суді першої інстанції, пацієнтка ОСОБА_3 пояснила суду, що наполягала на проведенні оперативного втручання саме лікарем ОСОБА_2 ,, оскільки мала позитивні відгуки про цього лікаря як від знайомих так і з мережі Інтернет. Оперативне втручання пройшло успішно, результатами лікування вона задоволена, лікарю ОСОБА_2 дуже вдячна за проведену роботу. Також свідок ОСОБА_3 підтвердила, що долучений позивачами до позовної заяви лист від 05 квітня 2022 року, написаний нею власноручно і підтвердила викладені в листі обставини.
Допитаний в якості свідка, за його згодою, позивач ОСОБА_1 поваідомив суду першої інстанції, що 01 квітня 2022 року об 11.00 відбувся консиліум на якому було вирішено провести оперативне лікування пацієнтки ОСОБА_3 в ургентному порядку лікарем ОСОБА_2 , оскільки на проведенні операції саме цим лікарем наполягала пацієнтка. Крім того свідок ОСОБА_1 підтвердив, що ОСОБА_2 проінформував його про складний клінічний випадок у пацієнтки ОСОБА_3 .
Також судом встановлено, що серед правових підстав щодо притягнення позивача ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, відповідач, в наказі № 88 к/тр від 06 квітня 2022 року, зазначив порушення п. 2.10 та п.2.45 Посадової інструкції лікаря акушера гінеколога відділення гінекології № 1, затвердженої директором КНП «КМПБ №3» 06 квітня 2020 року, з якою лікар акушер гінеколог ОСОБА_2 був ознайомлений 29 травня 2020 року в частині невиконання вимог щодо негайного повідомлення директора КНП «КМПБ №3», заступника директора з медичної частини, заступника директора з організаційно-методичної роботи та завідувача відділення про події, що сталися з госпіталізованими гінекологічними хворими та медичним персоналом (важкий стан, раптова смерть, нещасний випадок, тощо), а також про їх недбалі дії чи зловживання. Неінформування завідувача відділенням про складні клінічні випадки при прийнятті рішення провести оперативне втручання пацієнтці ОСОБА_3 01 квітня 2022 року у свій неробочий час із залученням лікаря-інтерна ОСОБА_4 ..
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наказ № 88 к/тр від 06 квітня 2022 року не містить конкретних посилань на конкретну подію, що сталася з госпіталізованими гінекологічними хворими та медичним персоналом, а також не містить посилань на конкретні недбалі дії чи зловживання медичного персоналу, про які мав би, але не повідомив позивач ОСОБА_2 ..
Крім того суд звернув увагу, що у даних правовідносинах, позивачем ОСОБА_2 , не було порушено п. 2.10 Посадової інструкції, оскільки були відсутні будь-які події, що сталася з госпіталізованими гінекологічними хворими та медичним персоналом (важкий стан, раптова смерть, нещасний випадок, тощо), а також будь-які недбалі дії чи зловживання медичним персоналом, в зв`язку з чим у позивача ОСОБА_2 був відсутній обов`язок щодо негайного повідомлення директора КНП «КМПБ №3», заступника директора з медичної частини, заступника директора з організаційно-методичної роботи та завідувача відділення про події, як це передбачено п. 2.10 Посадової інструкції, п.2.45 Посадової інструкції, оскільки останній проінформував завідувача відділенням гінекології № 1 КНП «КМПБ № 3» ОСОБА_1 про складний клінічний випадок у пацієнтки ОСОБА_3 .. Дана обставина підтверджена допитаним в якості свідка, ОСОБА_1 , фактом проведення консиліуму за участю завідувача відділенням гінекології № 1 КНП «КМПБ № 3» Забудського О.В., медичною картою стаціонарного хворого № 1032.
І з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.
Також,  судом першої інстанції надано належну  оцінку пояснення позивачів та свідків про вимогу пацієнтки ОСОБА_3 щодо проведення оперативного втручання конкретним лікарем ОСОБА_2 .
Відповідно до п. д ст. 6 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я.
Згідно з ч. 2 ст. 284 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років і яка звернулася за наданням їй медичної допомоги, має право на вибір лікаря та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пацієнтка ОСОБА_3 мала відповідні правові підстави для вибору конкретного лікаря ОСОБА_2 , який провів оперативне лікування, в зв`язку з чим порушень законодавства в цій частині судом не встановлено.
Крім цього, серед правових підстав щодо притягнення позивача ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності, відповідач, в наказі № 88 к/тр від 06 квітня 2022 року, зазначив порушення п.п. 2.1,2.3,2.8 Посадової інструкції Завідувача відділення гінекології № 1 затвердженої директором КНП «КМПБ№3» 06 квітня 2020 року, з якою ОСОБА_1 був ознайомлений 21 травня 2020 року, в частині незабезпечення належної розстановки та організацію праці персоналу відділення при проведенні оперативного втручання пацієнтці ОСОБА_3 01 квітня 2022 року, незабезпечення контролю якості лікувально-профілактичної роботи, трудової дисципліни медичного персоналу відділення при проведенні оперативного втручання пацієнтці ОСОБА_3 01 квітня 2022 року, незабезпечення особисто організації та проведення консиліуму для хворих з складними захворюваннями при проведенні оперативного втручання пацієнтці ОСОБА_3 01 квітня 2022 року.
приписами ч. 1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни.
Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 липня                    2020 року по справі № 554/9493/17.
В наказі № 88 к/тр від 06 квітня 2022 року, відповідачем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність працівника ОСОБА_1 призвели до порушення або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, зокрема п.п. 2.1 та 2.3. Посадової інструкції, яку саме дію працівник не зробив, але зобов`язаний був зробити, або яку саме дію працівник виконав з порушенням або неналежним виконанням покладених на нього трудових обов`язків, не зазначено у чому полягає вина працівника, в той час, як саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. відсутня наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Вказані обставини виключають наявність правових підстав для дисциплінарної відповідальності позивача ОСОБА_1 за порушення п.п. 2.1 та 2.3. Посадової інструкції.
Щодо порушення позивачем ОСОБА_1 п. 2.8 Посадової інструкції, то в судовому засіданні судом першої інстанції було встановлено, що консиліум при проведенні оперативного втручання пацієнтці ОСОБА_3 відбувся 01 квітня 2022 року об 11.00, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого                  № 1032, показами позивача ОСОБА_1 , допитаного в якості свідка.
Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За редакцією ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази у їх співставленні та сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для накладення на позивачів дисциплінарного стягнення та задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду щодо їх оцінки.
Нові докази, які позивач надав апеляційному суду, не можуть бути враховані під час перегляду справи, оскільки апелянт не обґрунтував поважних причин ненадання таких доказів до суду першої інстанції.
Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Святошинського районного суду міста Києва  та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів враховує вимоги                              ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Так як, при вирішенні вказаної цивільної справи, Святошинським районним судом міста Києва правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, тому, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Київський міський пологовий будинок № 3» без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Київський міський пологовий будинок № 3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)  залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

 
Головуючий:                                                                                         О.П. Коцюрба

Судді:                                                                                                       І.М. Білич 

                                                                                                                   Т.А. Слюсар