ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5994/23 Справа № 209/1571/22 	  	Головуючий у першій інстанції: Лобарчук О.О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,– 

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DZHCGA00000549, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60562,50 доларів США з кінцевим терміном повернення 15.04.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не виконав умови вказаного договору, в результаті чого станом на момент звернення до суду за період з 01.03.2020 року по 15.07.2022 року утворилася заборгованість в сумі 3883,29 Доларів США, що складається з 3% річних від простроченої суми. На момент розгляду справи у суді відповідачем не подано докази належного виконання умов договору, не підтверджено сплату грошових коштів, а, отже - відсутнє належне виконання умов договору. Тому позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №DZHCGA00000549 від 15.04.2008 року за період з 01.03.2020 року по 15.07.2022 року у розмірі 3883,29 доларів США, що за курсом 29,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.07.2022 року складає 113586,23 грн., яка складається з наступного: 3883,29 доларів США – 3% річних від простроченої суми. 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. 
Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. 
В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування додаткового рішення та ухвалення нового про відмову в стягненні судових витрат. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від АТ КБ "ПриватБанк" 30.06.2023 року надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника банку. Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 03.07.2023 року подані письмові пояснення, в яких вона розгляд апеляційної скарги просить проводити за відсутності відповідача та його представника. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного додаткового рішення суду, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. 
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України  суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України). 
Згідно ч. 4 вказаної вище статті у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу подане представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 21 березня 2023 року, тобто з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 87-88). 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правової допомоги від 07.10.2022 року №39-ЦС-Ф, укладений з адвокаткою Бразалук С.С. (а.с. 84), додаток №1 до договору №39-ЦС-Ф від 07.10.2022 року, в якому погоджені тарифи на послуги адвоката (а.с. 85); ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1000001 від 06.12.2022 (а.с. 43), акт прийому-передачі наданих послуг №1 від 21.03.2023 року (а.с. 86); квитанцію до прибуткового касового ордеру №50 на суму 20000,00 грн. (а.с. 86).
Згідно змісту акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 21.03.2023 року, сторони узгодили надання послуг правничої правової допомоги відповідачу, а саме: складання відзиву на позов та участь у розгляді справи, загальною вартістю 20000,00 грн. (а.с. 86). 
При визначенні розміру судових витрат на професійну правничу допомогу колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокаткою Бразалук С.С. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 склала та подала до місцевого суду відзив на позовну заяву (а.с. 50-51), а також приймала участь в судовому засіданні суду першої інстанції 17.03.2023 року, що підтверджується протоколом вказаного судового засідання (а.с. 75-76). 
Отже, матеріалами справи підтверджено надання адвокаткою Бразалук С.С. правничої правової допомоги  ОСОБА_1 в обсязі, що погоджений в акті прийому-передачі наданих послуг №1 від 21.03.2023 року. 
Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Відповідачем до ухвалення рішення суду не подавався детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Колегія зауважує, що АТ КБ "ПриватБанк" не було належним чином повідомлене про розгляд судом першої інстанції заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Також у справі відсутні докази отримання позивачем копії вказаної заяви з додатками, що позбавило банк своєчасно подати свої заперечення. 
Таким чином, враховуючи, що заява про неспівмірність судових витрат не була заявлена позивачем з поважних причин, колегія приймає до уваги викладені в апеляційній скарзі обґрунтування банку щодо неспівмірності витрат відповідача на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт й обсягом наданих послуг (виконаних робіт), а також ціною позову. 
Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги ціну позову (113586,23 грн.) та незначну складність справи, яка є малозначною; враховуючи обсяг робіт (подання відзиву на 4-ох сторінках та участь у судовому засіданні тривалістю 30 хвилин), проведений адвокаткою Бразалук С.С., а також неподання відповідачем до місцевого суду попереднього детального опису робіт (наданих послуг), - колегія дійшла висновку, що понесені  ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у доведеному розмірі 20000,00 грн. не відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягають зменшенню та стягненню на користь відповідача у розмірі 6000,00 грн. 
На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, допустив порушення норм процесуального права, тому додаткове рішення підлягає зміні в частині розміру стягнутих з АТ КБ "ПриватБанк" на користь  ОСОБА_1  судових витрат з 20000,00 грн., на 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що апеляційна скарга не містить обґрунтування щодо неповідомлення банку місцевим судом про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у межах доводів апеляційної скарги, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутих з  позивача на користь відповідача судових витрат; в іншій частині додаткове рішення підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" – задовольнити частково. 
Додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року в частині розміру стягнутих з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь  ОСОБА_1 судових витрат – змінити з 20000,00 грн., на 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. 
В іншій частині додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна
Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                                       О.В. Свистунова