ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року 

м. Київ

справа № 0940/2065/18
адміністративне провадження № К/9901/12069/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 (суддя Чуприна О.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 (колегія у складі суддів Ільчишин Н.В., Гуляка В.В., Коваля Р.Й.)
у справі № 0940/2065/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області
про визнання протиправним та скасування розпорядження № 203753 від 06.09.2018.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, в якому просив визнати протиправним та скасування розпорядження №203753 від 06.09.2018.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 з 01.07.1988 призначено пенсію по інвалідності ІІ групи, як інваліду війни.
3.          12.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до УПФ України в м. Івано-Франківську із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 15.11.2006 у справі №2-а-556/2006. До заяви долучено довідку про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням №1387 і довідку №1519 про проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 та отримання грошового забезпечення.
4.          Згідно резолютивної частини постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2006 у справі №2-а-556/2006 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з 01.03.2006, виходячи із фактично одержуваного розміру зарплати позивача за період з 01.03.2004 по 28.02.2006 без обмеження максимальним розміром та виплатити у зв`язку з цим різницю суми, між отриманою та перерахованою пенсією у відповідності до законодавства з 01.03.2006; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську у випадку проведення наступних перерахунків, передбачених законодавством, проводити позивачу перерахунок із заробітної плати за два останніх роки виходячи із фактично одержуваної позивачем зарплати без обмеження максимальним розміром з урахуванням вимог чинного законодавства.
5.          Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.10.2007 роз`яснено постанову Івано-Франківського міського суду від 15.11.2006 у справі №2-а-556/2006. Судом вирішено зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача, виходячи з фактично одержуваного розміру зарплати позивача за період з 01.03.2004 по 28.02.2006, тобто заробітку, який він отримав за вказаний період за місцем праці, без обмеження максимальним розміром. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.   Івано-Франківську у випадку проведення наступних перерахунків, передбачених законодавством, проводити позивачу перерахунок із заробітної плати за два останніх роки виходячи із фактично одержуваної позивачем зарплати, - заробітку, який отримав останній за вказаний період за місцем праці за відомістю із врахуванням утримання обов`язкових внесків до бюджету та державних цільових фондів, без обмеження максимальним розміром, та з врахуванням вимог чинного законодавства, тобто вимог законодавства щодо порядку проведення такого перерахунку.
6.          Позивач кожні два роки звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням його заробітку, і такий перерахунок проводився органом Пенсійного фонду відповідно до вищезазначеної постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2006 у справі №2-а-556/2006.
7.          При цьому пенсія позивачу фактично виплачувалася з обмеженням її максимального розміру, встановленого Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 та у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
8.          04.09.2018 Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську прийняло розпорядження №203753, відповідно до якого проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та здійснено нарахування пенсії в розмірі 75254,52 грн, з обмеженням максимальним розміром до виплати з 01.01.2018 по 01.07.2018 в сумі 13730 грн, а з 01.07.2018 - в сумі 14350 грн.
9.          Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську 06.09.2018 прийняло розпорядження за тим самим номером №203753, згідно якого позивачу визначено пенсію у розмірі 16261,83 грн, з обмеженням максимальним розміром виплати 14350 грн.
10.          02.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо надання інформації про розмір отримуваної пенсії у 2017 і 2018 роках.
11.          Листом від 16.10.2018 №396/М-15 УПФ України в м. Івано-Франківську надало відповідь, що з 11.10.2017 внесено зміни до законодавчих актів у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 за №2148-VІІІ. Тому рішення суду необхідно виконувати в межах покладених судом зобов`язань, а починаючи з 11.10.2017 розрахунок розміру пенсії здійснити відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017. Окрім того, з 1 липня 2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії згідно поданої ним заяви від 12.07.2018 і даних персоніфікованого обліку за 2000-2018 роки у відповідності із внесеними змінами, в результаті чого максимальний розмір пенсії позивача становить 14350 грн.
12.          Позивач, не погоджуючись із розпорядженням УПФ України в м. Івано-Франківську від 06.09.2018 за №203753, яким визначено розмір нарахованої пенсії 16261,83 грн, звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13.          Позивач вважає, що відповідач протиправно, в порушення вимог пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 за №2148-VІІІ, пункту 4 розділу ХV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зменшив розмір пенсії, шляхом проведення її перерахунку з 01.07.2018 на підставі заяви від 12.07.2018 та прийняття розпорядження №203753 від 06.09.2018.
14.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, покликаючись на правомірність його дій. Також зазначив, що згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 15.11.2006 позивачу проведено перерахунок пенсії із заробітної плати за 2 останніх роки (з 01.03.2004 по 28.02.2006) виходячи із фактично одержуваної зарплати, без обмеження максимальним розміром з врахуванням вимог законодавства щодо порядку проведення такого перерахунку. На виконання цього рішення суду такі перерахунки пенсії позивачу проводились кожних два роки згідно довідок про заробітну плату за останні роки виходячи із фактично одержуваної зарплати без обмеження максимальним розміром, при цьому коефіцієнт заробітку становив 16,387. Пенсія позивачу виплачувалась з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15.          Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019, у задоволенні позову відмовлено.
16.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відповідач при прийнятті розпорядження №203753 від 06.09.2018, згідно якого позивачу нараховано пенсію у розмірі 16261,83 гривень, керувався нормами чинного законодавства та діяв на виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 15.11.2006 у справі №2-а-556/2006.
17.          Крім того, норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 за №2148-VІІІ, якими доповнено пункт 4 розділу ХV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та на які посилається позивач в обґрунтування протиправності розпорядження №203753 від 06.09.2018, не стосуються спірних правовідносин, та не можуть застосовуватись судом при вирішенні спору.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18.          У касаційній скарзі позивач, покликаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
19.          Скаржник зазначає, що суди невірно розтлумачили положення ст.   44 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та безпідставно визнали правомірними дії відповідача щодо самовільного перерахунку пенсії без його заяви. 
20.          Також неправомірним є застосування судами першої та апеляційної інстанцій ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки вказані положення згідно з Рішенням Конституційного Суду України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
21.          Відповідач у відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та зазначає наступне.
23.          Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
24.          Положеннями статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) (в редакції Закону з 04.04.2006) визначено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби, які пропрацювали після призначення пенсії по інвалідності не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за їх заявою новий розмір пенсії з урахуванням заробітку, що визначається в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На таких же умовах провадиться перерахунок пенсії, призначеної у мінімальному розмірі у зв`язку з відсутністю заробітку. В разі дальшого зростання заробітку пенсіонера провадиться новий перерахунок пенсії за його заявою. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки роботи після попереднього перерахунку.
25.          Розміри пенсій особам з числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, які одержують пенсію в органах Пенсійного фонду України, підлягають перерахунку у випадку, передбаченому частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
26.          Виходячи з аналізу наведеної правової норми, пенсіонери з числа військовослужбовців строкової служби мають право на встановлення за їх заявою нового розміру пенсії, у разі якщо пропрацювали після призначення пенсії по інвалідності не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, при цьому новий розмір пенсії встановлюється з урахуванням заробітку, що визначається в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до 04.04.2006, а після цієї дати - Законом України «Про пенсійне забезпечення».
27.          Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач кожні два роки звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням його заробітку, і такий перерахунок здійснювався органом Пенсійного фонду відповідно до постанови Івано-Франківської міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2006 у справі №2-а-556/2006.
28.          У липні 2018 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Івано-Франківської міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2006.
29.          Відповідачем 06.09.2018 винесено розпорядження №203753, згідно якого визначено розмір пенсії позивача: основний розмір пенсії (обрахований в розмірі 80 відсотків від заробітку 12522,50 грн) - 10018 грн, підвищення інваліду війни 2 групи - 580,80 грн, надбавка за заслуги - 435,60 грн, підвищення згідно статті 21 «військового» Закону - 2504,50 грн, підвищення пенсіонерам, які працюють в гірських населених пунктах - 2717,78 грн, щомісячна цільова грошова допомога на прожиття інваліду війни ІІ групи - 50,00 грн. В загальному нараховано пенсію позивачу в розмірі 16261,83 грн, до оплати з врахуванням обмеження максимальним розміром - 14350 грн.
30.          За висновком судів попередніх інстанцій, відповідач, здійснюючи 06.09.2018 перерахунок пенсії позивачу на підставі заяви останнього від 12.07.2018, виходив із заробітку за період з 01.07.2000 по 30.06.2018, тобто у відповідності до вимог статті 44 Закону №2262-ХІІ і статті 40 Закону №1058-ІV, в тому числі із врахуванням довідок, поданих ОСОБА_1 із заявою від 12.07.2018.
31.          Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що 04.09.2018 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську прийнято розпорядження №203753, відповідно до якого проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та здійснено нарахування пенсії в розмірі суми 75254,52 грн, з обмеженням максимальним розміром до виплати з 01.01.2018 по 01.07.2018 в сумі 13730 грн, а з 01.07.2018 в сумі 14350 грн (а.с. 10, зв.).
32.          Однак, суди не дослідили та не надали належного обґрунтування доводам позивача, що після проведеного 04.09.2018 перерахунку пенсії (розпорядження від 04.09.2018), відповідачем здійснено черговий перерахунок пенсії на підставі розпорядження від 06.09.2018 без його заяви та у порушення вимог ст. 44 Закону № 2262-ХІІ, яка передбачає перерахунок пенсії на підставі заяви пенсіонера не раніше як через 2 роки роботи після попереднього перерахунку. 
33.          Також суди не встановили, яким чином відбувалося нарахування позивачу пенсії у розмірі суми 75254,52 грн згідно розпорядження від 04.09.2018, а потім у розмірі суми 16261,83 грн згідно розпорядження від 06.09.2018, яка підстава слугувала такому зменшенню розміру пенсії позивача.
34.          Крім того, суди не спростували доводи скаржника, що результатом  розгляду його заяви від 12.07.2018 було саме прийняття відповідачем розпорядження № 203753 від 04.09.2018, а не розпорядження № 203753 від 06.09.2018.
35.          Отже, колегія суддів дійшла висновку, що без установлення зазначених обставин на підставі належних та допустимих доказів та без надання їм належної правової оцінки, суди дійшли передчасних висновків та прийняли рішення, які не відповідають вимогам щодо їх законності і обґрунтованості.
36.          До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
37.          Також  колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на усталену практику Верховного Суду щодо обмеження пенсії максимальним розміром. Відповідні правові висновки наведено, зокрема, у постановах від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17 та від 21.12.2021 №120/3552/21-а, від 26.01.2022 у справі №569/2950/17.
38.          За приписами ч. ч. 1 і 4 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
39.          Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляд справи.
40.          Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, установити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
41.          Враховуючи зазначене, справу слід направити до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі № 0940/2065/18 скасувати.
Направити справу № 0940/2065/18 на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                                   В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                   Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                                   О.П. Стародуб