УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

19 червня 2023 року 

м. Київ 

справа № 380/20497/21
адміністративне провадження № К/990/19501/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду                Кравчука В.М.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року (колегія у складі суддів Бруновської Н.В., Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.) 
у справі № 380/20497/21
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Держпраці у Львівській області 
про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ:

18.11.2021 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду із позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці у Львівській області; відповідач), у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 02.06.2021 № ЛВ7163/410/ПД/АВ/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 26.09.2022 задовольнив позов.
Відповідач оскаржив таке рішення в апеляційному порядку. 

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 07.12.2022 скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2022, відмовив у задоволенні позову.

25.05.2023 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 30.05.2023 надійшло до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що зі змісту доповідної записки неможливо встановити мотиви проведення перевірки її діяльності у зв`язку з проведенням заходів контролю у Приватному підприємстві «Автоцентр-Червоноград». Із відеозапису інспекційного відвідування неможливо встановити місце знаходження закладу харчування; відсутні докази того, що заклад працював. Інспектор Держпраці не взяв до уваги надані нею на вимогу документи. 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України.
Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Крім того, суди попередніх інстанцій розглянули цю справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 3, 4 ст. 257 КАС України.
Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 
2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі не визначає будь-якої із підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022, не наводить відповідного правового обґрунтування, як того вимагає абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України.

Суд зауважує, що у касаційній скарзі мають наводитися мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1, 2 ч. 4 ст. 328 КАС України має бути чітко вказано, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 ст.328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, за умови заявлення у касаційній скарзі також підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ОСОБА_1 слід повернути касаційну скаргу відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України.
Зазначене не позбавляє позивача права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 380/20497/21.
2.          Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3.          Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                                      В.М. Кравчук