Справа №991/3058/23
Провадження №11-сс/991/313/23
Суддя 1 інст. ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
особі, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_6 та прокурор не з`явилися,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу  ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 квітня 2023 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб ДБР щодо невнесення відомостей до ЄРДР,
в с т а н о в и л а:
       Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 квітня 2023 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб ДБР щодо невнесення відомостей до ЄРДР. Підставами прийняття рішення слідчим суддею зазначено, що в заяві відсутні факти та твердження щодо існування обставин, які б свідчили про наявність складу кримінальних правопорушень у діяннях осіб, зазначених заявником, розгляд скарг відносно яких віднесено до підсудності Вищого антикрупційного суду. У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР. 
       24 квітня 2023 року поштовим відділом зв`язку до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 квітня 2023 року, яка надіслана ним 21 квітня 2023 року. Просить ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 квітня 2023 року скасувати та постановити нову, якою зобов`язати ДБР за участю Генеральної прокуратури України внести відомості за його заявою до ЄРДР. Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Ним у заяві та скарзі зазначалось про вчинення кількох кримінальних правопорушень, зокрема невиконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду суддею ОСОБА_7 , що є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.382 КК України. Крім того, зазначає про застосування до нього органами кредитування примусових кредитних ставок НБУ та примус до виконання цивільно-правових зобов`язань, що є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.355 КК України, яке тягне за собою низку інших злочинів, зокрема, передбачених ст.209,368-2,442 КК України та інші. Щодо дій службових осіб Пенсійного фонду України зазначає, що вони змушують сплачувати кошти на похилий вік, які в якості пенсії виплачуються у значно меншому розмірі. Тому, на його думку, в діях працівників ПФУ є кримінальні правопорушення, передбачені ст.211, 355, 442 КК України. Просить строк на подання апеляційної скарги обчислювати з моменту отримання ним копії повного тексту ухвали, а саме з 19 квітня 2023 року, так як він не був ознайомлений з мотивами прийнятого 14 квітня 2023 року рішення. 
       01 травня 2023 року ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, в якому зазначає, що у поданих ним заявах, суть одного із кримінальних правопорушень зводиться до неправомірного нарахування націнки контролюючими органами, що призводить до виникнення штучної інфляції. 
       У судове засідання особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_6 та прокурор не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України неявка учасників судового провадження, які повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.
       Заслухавши суддю-доповідача, особу, яка подала скаргу, ОСОБА_6 , дослідивши матеріали апеляційного провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
       Згідно з ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
       Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
       Ухвала слідчого судді, яка є предметом перегляду, постановлена 14 квітня 2023 року, а повний текст вказаного рішення був оголошений 18 квітня 2023 року.
       Апеляційна скарга направлена поштовим відділом зв`язку 21 квітня 2023 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з отриманням копії повного тексту ухвали 19 квітня 2023 року, про що свідчить його розписка. Необізнаність особи з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення свідчить про наявність об`єктивних обставин, що перешкодили йому своєчасно оскаржити ухвалу від 14 квітня 2023 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 строк для подачі апеляційної скарги пропустив з поважних причин, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення.
       Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
       На думку колегії суддів, слідчий суддя не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
       Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України.
       Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні, в тому числі, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
       Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною прокуратурою України.
       Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора 30.06.2020 №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до Реєстру вносяться час та дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.
       Згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
       Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
       У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
       Як вбачається зі змісту ухвали, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до ДБР із заявою, де зазначає, що існують обставини, які дають можливість прийти до висновку про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами Національного банку України та органів ліцензування, які полягають у безпідставному встановленні відсотків за кредитами, що створює штучну інфляцію, а так само, вчинення інших правопорушень службовими особами Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, які змушують громадян України збирати кошти на похилий вік. Однак ОСОБА_6 не зазначено обставин, які б свідчили або могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а доводи заяви містять лише необґрунтовані припущення. У зв`язку з чим, слідчий суддя не встановив наявність достатніх фактичних даних, що можуть бути підставою для внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.
       Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в цій частині, оскільки заява ОСОБА_6 про можливі протиправні дії службових осіб Національного банку України, органів ліцензування, Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України (т.1 а.с.11-32) є його припущеннями, не містить фактичних даних та конкретних обставин, які свідчать про вчинення кримінальних правопорушень.
       Разом з цим, зі змісту скарги та доповнень до заяви (т.1 а.с.51-68) вбачається, що ОСОБА_6 також оскаржував до слідчого судді про вчинення низки інших кримінальних правопорушень. Зокрема, про постановлення суддею Шевченківського районного суду міста Києва та суддями Київського апеляційного суду неправосудних рішень за наслідками розгляду його скарг на бездіяльність уповноважених осіб ДБР щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою про кримінальні правопорушення від 01 листопада 2021 року, що на його думку, є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.375 КК України. Крім того, зазначає, про вчинення суддею Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, а саме невиконання судового рішення. Вказує, що про це свідчить постановлення нею ухвали від 04 серпня 2022 року про залишення без руху його позовної заяви після скасування Шостим апеляційним адміністративним судом ухвали від 28 травня 2020 року про повернення його позовної заяви. Вказані дії судді, на йому думку, суперечать ч.7 ст.169 КАС України та прийняті з істотними зловживаннями процесуальними правами.
       Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).
       Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
       Заява ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень, в цій частині, за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями судді Шевченківського районного суду міста Києва, суддів Київського апеляційного суду та судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_7 у конкретних судових справах та не є повідомленням про злочини, оскільки містить інформацію, пов`язану із здійсненням суддями судочинства, і не містить конкретних даних про вчинення вказаними суддями кримінальних правопорушень, передбачених ст.375, 382 КК України. Крім того, статтю 375 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року.
       Інші доводи заяви про вчинення злочину зводяться до законодавчих ініціатив, які, на його думку, повинно реалізувати ДБР.
       Відповідно до п.1 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду. 
       Згідно з п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
       Оскільки колегією судів встановлено, що рішення слідчого судді не містить обґрунтування частини доводів зазначених у заяві, яка міститься на аркушах справи з 51 до 68 та скарзі поданій ОСОБА_6 , то вказане рішення підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду. Разом з тим, інші обставини вказані ОСОБА_6 не містять конкретних даних про вчинення кримінальних правопорушень, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовити за обома заявами.
       Керуючись ст.117, 214, 303, 304, 309, 376, 392, 395, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

       Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
       Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 квітня 2023 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_6 , поданої на бездіяльність уповноважених осіб ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення за його заявами до ЄРДР, відмовити.
       Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

       Головуючий суддя ОСОБА_2 

       судді: ОСОБА_3 

        ОСОБА_4