справа № 758/9094/22                                      головуючий у суді І інстанції Скрипник О.Г.
провадження № 22-ц/824/7270/2023     суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
08 травня 2023 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,  	
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Андрощуком Сергієм Васильовичем, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Акціонерне товариство «Правекс Банк» про встановлення факту,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 в особі представника адвоката Андрощука С.В. звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати, що позивач ОСОБА_1 не є «політично значущою особою» і «національним публічним діячом» в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» в редакції станом на 16.08.2020.
14грудня 2022 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
12 січня 2023 року на адресу Подільського районного суду м. Києва на виконання ухвали суду від 14.12.2022 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариств «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Акціонерне товариство «Правекс Банк» про встановлення факту визнано неподаною та повернуто заявнику.
Не погодившись з зазначеною ухвалою суду,  ОСОБА_1 , через представника - адвоката Андрощука Сергія Васильовича, подав апеляційну скаргу.
У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, вказував про те, що обраний позивачем спосіб захисту передбачений положеннями як ст.ст. 15, 16 ЦК України, так і ст. 315 ЦПК України. Також апелянт зауважував, що питання про встановлення факту, яке є позовною вимогою його заяви, знаходилось на розгляді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/33022/21-ц, який з посиланням на ч. 410 ст. 315 ЦПК України вказав, що дане питання має бути розглянуто в порядку позовного провадження.
На думку апелянта, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, через надмірний формалізм, позбавив позивача права на судовий захист.
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
27 квітня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив представника третьої особи - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у якому представник третьої особи адвокат Рожко С.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначав, що позивачем не було виконано всі вимоги ухвали суду першої інстанції від 14 грудня 2022 року про залишення позовної заяви без руху, а тому суд першої інстанції підставно дійшов висновку про повернення позовної заяви у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення цієї позовної заяви без руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 14 грудня 2022 року в повному обсязі, оскільки не виконав вимоги ст. 175,177 ЦПК України - не зазначив спосіб (способи) захисту його прав або інтересів та не зазначив, яким із способів захисту його права підлягають поновленню.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
У статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, як конституційні гарантії права на судовий захист.
 
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ в справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів; яким чином порушено права та спосіб їх поновлення.
 
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
 
Частиною 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Як вбачається зі змісту ухвали Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, зокрема, у зв`язку з тим, що позивач не зазначив, яким чином порушено його права та спосіб їх поновлення (а.с.24).
 
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року на адресу суду першої інстанції 12 січня 2023 року  надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви (а.с.27-36).
 
У вказаній заяві позивач, зокрема, зазначив, яким чином, на його думку, було порушено його права та спосіб захисту своїх прав, який, на думку позивача є ефективним та належним.
 
А відтак, апеляційний суд критично оцінює висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не зазначено спосіб (способи) захисту його прав або інтересів та не зазначено, яким із способів захисту його права підлягають поновленню, оскільки такий висновок суду першої інстанції суперечить змісту заяви позивача про усунення недоліків апеляційної скарги.
 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
 
Апеляційний суд наголошує, що мотивованість будь-якого судового рішення в цивільному судочинстві, в цілому, забезпечує: 
 
1) реалізацію загально визначених принципів правосуддя; 
 
2) дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина у сфері правосуддя; 
 
3) можливість здійснення судового контролю за законністю та обґрунтованістю рішень судів попередніх інстанцій; 
 
4) можливість здійснення громадського контролю за якістю судових рішень, проведення їх моніторингу та врахування у практичній діяльності.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
 
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).
 
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
 
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).
 
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Проте, повертаючи заяву з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення цієї заяви без руху, суд першої інстанції зазначеного вище до уваги не взяв, та дійшов немотивованого висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариств «Перший Український Міжнародний Банк», Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Акціонерне товариство «Правекс Банк» про встановлення факту.
З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення прийняте без додержання норм процесуального права, оскільки висновки суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення позовної заяви є помилковими, не ґрунтуються на вимогах процесуального закону та не відповідають змісту матеріалів справи.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Андрощуком Сергієм Васильовичем, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року - задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Головуючий:                                                                                           Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                       О.Ф. Лапчевська

       Г.І. Мостова