ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/7152/21  Номер провадження 22-ц/814/1377/23	Головуючий у 1-й інстанції Мельникова І.Д.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,
суддів:  Пилипчук Л.І., Обідіної О.І.
секретар Боштенко В.Ю.
за участю: адвоката Крячко О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2021 року у справі за поданням старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звернення стягнення на земельну ділянку, стягувачі: ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , боржник:  ОСОБА_3 , треті особи:  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  ,-
в с т а н о в и в :
У квітні 2021 року старший державний виконавець Московського відділу ДВС міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером 631013850:05:011:003, площею 752 кв.м., розташованою за адресою АДРЕСА_1 .
Вказував, що на примусовому виконання у відділі перебуває зведене виконавче провадження №54841463 з виконання виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 30.08.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 233700,00грн та виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 30.08.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 233700.00грн. 
11.12.2019 року до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява представника стягувачів щодо направлення подання про звернення стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером 631013850:05:011.003, площею 752кв м., розташованою за адресою АДРЕСА_1 , яка була набута ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, на підставі рішення Харківської міської ради, проте ОСОБА_3 із дружиною, отримавши рішення Харківської міської ради, не оформили право власності на вказану земельну ділянку.
Просив суд в порядку ч.10 ст.440 ЦПК України вирішити питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером 631013850:05:011:003, площею 752кв.м., розташованою за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2021 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) Сєроштан А.В. про звернення стягнення на земельну ділянку відмовлено. 
Ухвалу оскаржили стягувачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу на вказане судове рішення.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити подання старшого державного виконавця Московського відділу ДВС міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про звернення стягнення на земельну ділянку.
Зазначають, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні ОСОБА_5 , оскільки матеріали справи не містять доказів набуття останньою права власності чи права користування земельною ділянкою.
Вважають, що боржник хоча не здійснив реєстрацію права власності на земельну ділянку, проте фактично володіє та користується вказаною земельною ділянкою.
Представником ОСОБА_5 надано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду – без змін. 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження № 54841463 з виконання виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 30 серпня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 233 700,00 грн та виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 30.08.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 233 700,00 грн. Боржник ОСОБА_3 рішення суду не виконує.
Згідно відповіді Департаменту земельних відносин ХМР №921/0/225-19 від 11.02.2019 Інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:00:000:0000 в департаменті відсутня.
Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця суд дійшов висновку, що наявність у ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку не доведено належними та допустимими доказами. 
У зв`язку із тим, що спірна земельна ділянка не належить боржнику і взагалі не зареєстрована за жодною особою на праві власності, подання державного виконавця не може бути задоволено.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Згідно ч.10 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Згідно п.1, п.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.
Згідно статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
До матеріалів справи долучена копія постанови Харківського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року у справі №643/3773/19-ц за поданням старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Тимченко І.М., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. 
Вказаним судовим рішенням встановлено, що рішенням 22 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 23 червня 2004 року № 95/04 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» та додатком № 2 до нього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час знаходження їх в шлюбі передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 752,00 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (кадастровий номер 6310138500:05:011:0003).
Місцевим судом встановлено, що з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що інформація про номер запису про право (в державному реєстрі прав) відсутні.
Згідно відповіді Департаменту земельних відносин ХМР №921/0/225-19 від 11.02.2019 Інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:00:000:0000 в департаменті відсутня. 
Згідно договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О. О. 22 жовтня 2010 року за № 1783, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 належні йому на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т. Д. 21 квітня 2000 року за № 1-923, 71/100 частин будинку АДРЕСА_1 . 
Інші 29/100 частин зазначеного будинку належали ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т. Д. 21 квітня 2000 року за № 2-688.
26 листопада 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О. О. за № 2619.
Зазначеним судовим рішенням встановлено, що з відомостей Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що зазначений житловий будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 2011 року №2610, яка зареєстрована та мешкає за вказаною адресою, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11 березня 2019 року, витягом з Державного реєстру правочинів від 26 листопада 2011 року, витягом Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 14 грудня 2011 року №32498999, інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 30 січня 2019 року (а. с. 11-13, 23-24, 90).
З відомостей Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка площею 714 кв. м., зареєстрована на підставі рішення РВК Московської ради від 30 листопада 1954 року №830, входить до технічного опису житлового будинку як нерухомого майна, однак згідно реєстру на неї, як на окремий об`єкт нерухомого майна, право власності не зареєстровано.
       Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що з огляду на положення ст. 120 Земельного кодексу України, оскільки в 2011 році ОСОБА_4 продано належний їй житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці, на даний час ОСОБА_5 є користувачем спірної земельної ділянки, оскільки до неї разом з набуттям права власності на житловий будинок перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у ОСОБА_4 . 
Постановою Верховного Суду від 20.10.2020 року постанову Харківського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року у справі №643/3773/19-ц залишено без змін. На даний час договір купівлі продажу житлового будинку є чинним.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду першої, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявників з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2   - залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Суддя - доповідач:  Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.І. Обідіна