ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 червня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/4212/23	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі - Вовненко А.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення, - 
ВСТАНОВИЛА:
В березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ № 401 від 31.05.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення» в частині, що стосується застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Херсонській області «Про особовий склад» від 22.06.2022 № 580 о/с;
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності ГУНП в Херсонській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.  
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху. В ухвалі було зазначено що позивач має подати заяву про поновлення строку звернення до суду, з обґрунтуванням поважних причин пропуску такого строку.
14 березня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строків звернення до суду, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску звернення до суду; поновити строки звернення до суду; відкрити провадження за позовною заявою. Зазначену заяву обґрунтовано тим, що 24.02.2022 р. збройні сили Російської Федерації розпочали повномасштабне вторг  нення на територію України, що фактично стало початком війни проти України. Територія Херсонської області та безпосередньо міста Херсона, де проживає по  зивач, стали зоною бонових дій, місто опинилося в окупації, що можна вважати непереборною силою, бо це постійно створювало загрозу життю і здоров`ю по  зивача, в області і місті з 30.05.2022 був відсутній мобільний зв`язок і інтернет, національний поштовий оператор «УКРПОШТА» не працював. З 11 листопада 2022 року місто знаходиться під контролем ЗСУ, проте з 09.11.2022 р. у місті були зовсім відсутні електроенергія, зв`язок, інтернет. На те  перішній час у зв`язку із постійними обстрілами міста Херсона та Херсонської області зв`язок і інтернет нестабільні. У позивача не було можливості вільно пе  ресуватись територією України, виконувати свої обов`язки та повноцінно кори  стуватись правами, в тому числі, але не виключно - процесуальними правами. Позивач вказує, що з наказом ГУНП в Херсонській області від 22.06.2022 № 580 о/с «Про особовий склад» позивач ознайомлений 23.02.2023 р. У позивача не було фізичної можливості, в строки, передбачені законом, подати позовну заяву.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року було продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків викладених в ухвалі від 06.03.2023 року про залишення позову без руху.
22 березня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строків звернення до суду, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску звернення до суду; поновити строки звернення до суду; відкрити провадження за позовною заявою. На обґрунтування вказаної заяви позивач вкотре посилається на обставини, яким судом вже була надана оцінка, стосовно перебування Херсонської області під окупаційною владою, відсутності зв`язку та мережі Інтернет. Також, посилається на те, що спроба виїзду - це була постійна безпосередня загроза життю і здоров`ю кожної людини, а ті працівники, які виїжджали, робили це на свій страх, ризик і під свою відповідальність, військові РФ володіють списками працівників ГУНП, та зауважує, що в окупації в першу чергу зазнають катувань з боку окупаційної влади поліцейські, військовослужбовці, члени ТРО та їх родини.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що зазначена ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати; справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. Доводами апеляційної скарги зазначено, що введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом. 24.02.2022 р. збройні сили Російської Федерації розпочали повномасштабне вторг  нення на територію України, що фактично стало початком війни проти України. Територія Херсонської області та безпосередньо міста Херсона, де проживає по  зивач, стали зоною бойових дій, місто опинилося в окупації, що можна вважати непереборною силою, бо це постійно створювало загрозу життю і здоров`ю по  зивача, в області і місті з 30.05.2022 був відсутній мобільний зв`язок і Інтернет, національний поштовий оператор «УКРПОШТА» не працював. Спроба виїзду - це була постійна безпосередня загроза життю і здоров`ю кожної людини. А ті працівники, які виїжджали, то робили це на свій страх, ризик і під свою відповідальність. Військові РФволодіють списками працівників ГУНП. З 11 листопада 2022 року місто знаходиться під контролем ЗСУ, проте з 09.11.2022 р. у місті були зовсім відсутні електроенергія, зв`язок, Інтернет. На те  перішній час у зв`язку із постійними обстрілами міста Херсона та Херсонської області зв`язок і Інтернет нестабільні. У позивача не було можливості вільно пе  ресуватись територією України, виконувати свої обов`язки та повноцінно кори  стуватись правами, в тому числі, але не виключно - процесуальними правами. Під час прийняття оскаржуваних наказів позивач перебував на окупо  ваній території та не міг вчасно скористатися правом на їх оскарження.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» встановлений процесуальний строк оскарження дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. Наказ про застосування дисциплінарного стягнення від 31.05.2022 та наказ про звільнення позивача зі служби в поліції від 22.06.2022 направлявся ОСОБА_1 у червні 2022 року. Позивачем не було подано клопотання про поновлення строків звернення до суду, а наведені в апеляційній скарзі причини пропуску процесуальних строків відповідач вважає неповажними. Щодо відсутності можливості виїзду з тимчасово окупованої території Херсонської області, представник відповідача зазначає, що норми Кодексу адміністративного судочинства України передбачають можливість участі у судочинстві не лише особисто, а й через представника. Окрім цього, законодавство передбачає вчинення процесуальних дій в електронній формі. Отже, на думку відповідача, позивач мав змогу своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав навіть перебуваючи на окупованій території. Представник відповідача вказує, що позивач мав можливість перебуваючи в м. Херсон подати позов до суду або звернутися за правовою допомогою, починаючи з 12.12.2022, проте зробив це лише 25.02.2023 року. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач не надав жодних належних доказів про наявність поважних причин такої пасивної поведінки. З огляду на зазначене, представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не наводить причини, які б стосувалися безпосередньо позивача, які заважали саме позивачу своєчасно звернутися до суду із цим позовом. Також суд враховує, що м. Херсон був деокупований та перебуває під контролем ЗСУ з 11 листопада 2022 року. Втім навіть і з дати деокупації м. Херсону позивач звернувся до суду із позовом зі значним пропуском строку звернення до суду. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано обґрунтованих поважних причин для пропуску строку звернення до суду та не усунуто недоліки, що зумовили залишення позову без руху.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої   статті 124 Конституції України   юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.                                                  Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.          
Згідно з п.1, п.2, п. 7 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.                                                  Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.                    Відповідно до ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом   або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються   законом, а якщо такі строки законом   не визначені - встановлюються судом.                    
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.                                                            Згідно з ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.                                                                                                    
Відповідно до ч.1, ч.3  ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.          
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.                    
Згідно з ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.                              
Відповідно до п.1, п. 9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених   частиною другою   статті 123 цього Кодексу.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.                              Відтак, на думку колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.                                                                      
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною другою якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.                                        Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом   передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених   КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.                                                                                Відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.                                                  
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.                    
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.          
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду, яку зареєстровано 01.03.2323 р., в якій оскаржує наказ № 401 від 31.05.2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ № 580 о/с від 22.06.2022 року «Про особовий склад», яким позивача звільнено.
В заяві про поновлення строків звернення до суду позивач вказував, що з наказом ГУНП в Херсонській області від 22.06.2022 р. № 580 о/с « Про особовий склад» позивач ознайомлений 23.02.2023 р., в результаті отримання відповіді на запит адвоката.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення від 31.05.2022 р. та наказ про звільнення позивача зі служби в поліції від 22.06.2022 р. направлявся ОСОБА_1 в червні 2022 року, на підтвердження чого до відзиву надано скріншот екрану, відповідно до якого вищезазначені накази направлялись на елктронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 16 червня 2022 р. та 23 червня 2022 року відповідно.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не наводить причини, які б стосувалися безпосередньо позивача, які заважали саме позивачу своєчасно звернутися до суду із цим позовом.
При цьому, колегія суддів зазначає, що 24 лютого 2022   року Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого   Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі, Указами Президента України неодноразово було продовжено строк воєнного стану в Україні.
За змістом   статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»   воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Пунктом 2   Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року   військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені   Законом України "Про правовий режим воєнного стану"   заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що м. Херсон був деокупований та перебуває під контролем ЗСУ з 11 листопада 2022 року. 
Втім навіть з дати деокупації м. Херсону позивач звернувся до суду із позовом зі значним пропуском строку звернення до суду, а саме майже через чотири місяці.
Колегія суддів зазначає, що ті факти, про які позивач вказує у заяві про поновлення строку, не є непереборними обставинами, внаслідок яких позивач не міг звернутись до суду вчасно.                                        
Отже, жодних належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача звернутись із зазначеними позовними вимогами з 11 листопада 2022 року по 01 березня 2023 року позивачем не зазначено, а судом не встановлено.                                                            Таким чином, зазначені у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку обставини в розумінні КАС України не є підставами для поновлення строку звернення до суду.                                                                                                    
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.          Апелянтом на підтвердження зазначених обставин належних та відповідних доказів не надано.
Враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з позовними вимогами, доказів на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.                                                                                 На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.                                                                                           Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                        
Керуючись  ст. ст. 294, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик