ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 708/140/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Івахненко О.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Аліменка В.О., Черпіцької Л.Т.,    

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00004191 від 24.01.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн. 
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що транспортний засіб являється спеціалізованим вантажним - спеціалізованим сідловим тягачем Е, який рухався на відповідній ділянці автодороги з спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом, що перевозив контейнер, а тому посадова особа відповідача при складенні оскаржуваної постанови не вірно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 тон.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження. 
11 квітня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому відповідач підтримує правову позицію суду першої інстанції та просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником ТОВ «РІКОН-ЛАЙН», за яким зареєстрований транспортний засіб MAN TGX 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб MAN TGX 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 , є спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач - Е, власником якого є ТОВ «РІКОН-ЛАЙН».
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб марки KRONE, SDP 27, д.н.з. НОМЕР_4 , є спеціалізованим напівпричепом-спеціалізованим н/пр контейнеровозом-Е.
Старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду(контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком В.О. 24.01.2023 року винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00004191, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321  КУпАП (а.с.13).
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM9, 9, інспектор установив, що 05.12.2022 року о 08 год. 04 хв. за адресою Н-01 Київ - Знам`янка, км 198+300 автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа - ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,56% (2,624 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321  КУпАП. У зв`язку із виявленим порушенням відповідальною посадовою особою прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Вважаючи постанову про адміністративне правопорушення протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що в даному випадку перевезення зерна кукурудзи (сипучого вантажу) провадилось безтарним способом бортовими або самоскидним рухомим складом та без застосування універсального контейнера в розумінні вказаних Правил (іншого позивачем доведено не було), в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення, що у свою чергу виключає можливість перевезення вантажу вагою понад 40 т - до 44 т..
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2  ст. 132-1 КУпАП  перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Згідно з  п. 22.5 Правил дорожнього руху  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11,5 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - фактичною масою понад 44 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що  п. 22.5 Правил дорожнього руху  встановлено різні нормативи для руху контейнеровозів та для руху інших транспортних засобів та їх составів.
Як встановлено апеляційним судом, позивач наголошує на помилковому неврахуваннівідповідачем факту приєднання до сідлового тягача MAN TGX 28.540, державний номерний знак НОМЕР_1 напівпричепу-контейнеровоза KRONE,SDP 27 державний номерний знак НОМЕР_4 , що, у свою чергу, на думку апелянта, призвело до помилкового обрахунку відсоткового значення перевищення нормативних параметрів, встановлених  пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 24.01.2023 року серії АА №00003880, встановлено порушення позивачем вимог  п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу.
В якості даних транспортного засобу, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, у постанові від 16 січня 2023 серії АА № 00004191 зазначено: MAN TGX 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб MAN TGX 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 , є спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач - Е.
Згідно із фотозображенням транспортного засобу, здійсненим в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, що відображаються за QR-кодом оскаржуваної постанови, а також були додані разом з відзивом відповідачем (а.с. 56), 05.12.2022 року о 08 год. 04 хв. за адресою Н-01 Київ - Знам`янка, км 198+300 автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано проїзд транспортного засобу MAN TGX 28.440, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом та контейнером.
Однак, як встановлено колегією суддів, оскаржувана постанова серії АА № 00004191 від 24.01.2023 року не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідельного тягача MAN TGX 28.440.
В той же час, відповідно до Додатка 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої  наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512  (далі -  Інструкція №512), встановлено вимоги щодо зазначення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу).
Згідно з абз. 5 п. 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 "Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт"  (далі - Порядок №1174) метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака.
Апеляційний суд зазначає, що з огляду на встановлення  п. 22.5 Правил дорожнього руху  різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо складу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напіпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2  ст. 132-1 КУпАП.
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вказує на безпідставне неврахування відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови факту проїзду транспортного засобу MAN TGX 28.440 з напівпричепом-контейнеровозом.
Щодо доводів відповідача, викладених у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу про те, що позивачем не надано доказів того, що на транспортному засобі знаходився контейнер з відповідним маркуванням та не надано договорів, колегія суддів зазначає, що можливе недотримання перевізником вимог щодо маркування, опломбування контейнеру, вимог щодо перевезення вантажу в контейнері, як і ненадання товаро-транспортних документів на вантаж при перевезенні його в контейнері не є свідченням того, що транспортний засіб, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, не відповідає ознакам контейнеровоза для цілей застосування положень  п. 22.5 Правил дорожнього руху, оскільки з даних фотофіксації правопорушення чітко вбачається проїзд транспортного засобу з напівпричепом, завантаженим контейнером. Останнє також підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу.
Посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду у постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/16 є безпідставними, оскільки останні  ґрунтуються на інших обставинах, у яких, на відміну від даної справи, не було встановлено факту використання контейнеровозу.
Таким чином, оскаржувана постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів, допустима загальна маса яких становить 44 т. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо протиправності оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії АА № 00004191 від 24.01.2023 року, оскільки вона прийнята на підставі непідтверджених висновків щодо порушенням позивачем вимог п. 22.5 в частині перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що адміністративне правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано в автоматичному режимі у Порядку, передбаченому  постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт».
У той же час, зазначене не обмежує посадову особу Уктрансбезпеки у реалізації повноважень, передбачених п. 4  Інструкції №513, у тому числі щодо встановлення під час опрацювання матеріалів отриманого інформаційного файлу повноти інформації про зафіксований транспортний засіб.
Відповідно до абз. 6 п. 2  Інструкції №513  під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з  ст. 251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи суду першої інстанції про те, що відповідно до вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах, зокрема, сипучі вантажі без тари, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, дані обставини не спростовують факту перевезення вантажу в контейнері з використанням напівпричепу контейнеровозу.
Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00004191 від 24.01.2023 року, що свідчить про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України  та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Так, відповідно до частини шостої  статті 139 КАС України,  якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої  статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього      Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої  статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною третьою  статті 132 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Частиною сьомою  статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку     з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями  Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI  (далі - Закон).
Відповідно до положень ст. ст.  3  та  4  названого  Закону  судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 5  ст. 4 Закону  у редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, ставка судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положеннями ч. 1 зазначеної статті  Закону  передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого  законом  на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2023 року приписами  Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ  встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.
З огляду на викладене, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 805,20 грн. за подання апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви  сплачено судовий збір згідно з платіжною інструкцією № 153 від 08.02.2023 року у розмірі 1073,60 грн. та за подання апеляційної скарги згідно з платіжною інструкцією № 273 від 06.03.2023 у розмірі 1609,50 грн.
А тому, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок Державної служби України з безпеки на транспорті у загальному розмірі 1342,00 грн., решта коштів можуть бути повернуті позивачем як надміру сплачені. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.  243,  315,  317,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року - задовольнити повністю. 
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00004191 від 24.01.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності  закрити.
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в загальній сумі 1342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя                                                                                                                                                        Л.В. Бєлова

Судді                                                                                                                                                                                                      В.О. Аліменко,

                                                                                          Л.Т. Черпіцька