Дата документу  Справа № 331/573/23 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 331/573/23                                          Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/391/23                                                 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Шкабуро О.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжявід 29 березня 2023 р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, іпн: НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив, що 05 січня 2023 року о 09 годині 47 хвилин, водій ОСОБА_1 , в районі буд. 13 по вул. Шкільній в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом Chevrolet Niva, реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, в приміщенні закладу охорони здоров`я лікарем-наркологом, відмовився, що підтверджується висновком № 134 від 05.01.2023 року, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу згідно ПДР, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, допустив неповноту з`ясування всіх фактичних обставин, формально підійшов до їх вивчення, не дослідив та не надав належної оцінки наявним доказам, що спричинило необґрунтоване накладення адміністративного стягнення. 
Звертає увагу суду, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Був доставлений працівниками поліції до медичної установи, проте не зміг здати необхідну кількість зразків біологічного середовища - сечі. При цьому працівниками медичної установи, в порушення п.п. 12, 13 ІІІ Інструкції не було запропоновано ОСОБА_1 здати зразки крові або слини.
Акцентує, що постанова суду має посилання на відповідь директора медичної установи щодо не застосування Методики для дослідження крові на вміст наркотиків у зв`язку із відсутністю у закладах охорони здоров`я необхідного для цього лабораторного обладнання. Тому, фактично неспроможність закладу охорони здоров`я провести огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку призвела до визнання його винним.
Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, внаслідок чого відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2023р., провадження по закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 , думку адвоката Шкабуро О.В., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1  ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 393176 від 05.01.2023 року підтверджується: 
- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.01.2023 р., згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі;
- даними Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №134 від 05.01.2023 р, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від повного медичного огляду;
- відтвореним під час судового розгляду відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) поліцейських, який міститься на CD- диску, що долучений до матеріалів справи, відповідно до вказаного відеозапису водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився, а також зафіксовані події, що мали місце у медичному закладі.
Крім того, місцевим судом для перевірки доводів ОСОБА_1 були витребувані документи, зокрема:
копію акту медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 №134 від 05.01.2023 р., в якому зазначено, що при огляді ОСОБА_1 були встановлені ознаки, які вказували на стан наркотичного сп`яніння (сп`яніння психостимуляторами), зокрема: поведінка – збуджена, ейфорична, балакуча, метушлива; дихання – прискорене, вегетативно-судинні реакції – обличчя блідне, сльозові сухі, зіниці: розширені, реакція на світло: жива; рухова сфера – міміка: жвава, поза Ромберга – без похитань, пальцева-носова проба: нечітка, запах алкоголю з роту відсутній, які, як встановлено лікарем, призвели до висновку за результатами огляду – сп`яніння психостимуляторами;
Суд дослідив всі докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Так, вимогами п.2.5 ПДР на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735. 
Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції за № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані. 
За змістом апеляційної скарги, ОСОБА_1 факт керування не оспорює, а оспорює досліджені докази на предмет їх допустимості.
Так, відеоматеріалом зафіксовано, що під час спілкування із водієм ОСОБА_1 працівник правоохоронного органу повідомив водію, що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема блідий покрив шкіри і запропонував проїхати до лікаря, на що ОСОБА_1 погодився проїхати до медичної установи.                                        Прибувши у заклад охорони здоров`я після проведення зовнішнього огляду водія ОСОБА_1 була надана ємність для збору сечі. Проте, вийшовши з кімнати для збору біологічного матеріалу, працівником медичної установи було встановлено, що ОСОБА_1 у ємність для збору сечі набрав воду (лист директора КНП «ОКЗНПД» ЗОР а.с. 44), тому йому було запропоновано повторно здати біологічний матеріал. Працівником поліції було роз`яснено  ОСОБА_1 , що в разі повторної не здачі біологічно матеріалу для проведення лабораторного дослідження, його дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду. Зі спливом трьох годин, ОСОБА_1 біологічний матеріал – сечу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння не надав. На підставі чого лікарем був складений медичний висновок, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від повного медичного огляду. Внаслідок чого, працівниками поліції складений протокол.
Перевіряючи доводи апеляції стосовно того, що ОСОБА_1 фізіологічно не міг здати біоматеріал та відсутності пропозиції від медичних працівників здійснити альтернативний забір для лабораторного дослідження з метою виявлення стану сп`яніння, апеляційний суд виходить із наступного.
Так, в матеріалах справи Листом директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 14.03.2023 року вих. № 1256-н, направленим на запит суду, зазначено, що п. 1.1 розділу І методичних рекомендацій «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених Міністерством охорони здоров`я України (2011р.), конкретизовано, який саме біоматеріал використовується для проведення тих чи інших лабораторних досліджень а саме, визначено, що «матеріалом для дослідження виявлення та визначення наркотичних речовин є сеча». Методиками дослідження сечі на вміст наркотиків, дозволеними Міністерством охорони здоров`я України, є імунохроматографічне дослідження швидкими тестами та тонкошарова хроматографія. Методики для дослідження крові на вміст наркотиків не застосовуються у зв`язку з відсутністю в закладах охорони здоров`я необхідного для цього лабораторного обладнання. Згідно з вимогами розділу 1.1.3 зазначених методичних рекомендацій, обстежувана особа при неможливості здати достатній об`єм сечі для лабораторного дослідження повинна випити приблизно 1 літр води і протягом трьох годин забезпечити здачу необхідного обсягу.
Втім, із вищезазначеного листа Директора КНП «ОКЗНПД» ЗОР вбачається, що під час проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку сфальсифікував сечу, набрав у ємність для забору аналізу воду, після чого протягом трьох годин сечу для лабораторного дослідження не здав, що і відображено в акті медичного огляду та зафіксовано матеріалами відеозапису. Таким чином, провести токсикологічне дослідження для визначення наявності або відсутності в організмі ОСОБА_1 психоактивних речовин, які б могли викликати стан сп`яніння, не було можливим. Враховуючи вищевикладене, за результатами медичного огляду ОСОБА_1 було винесено висновок «Відмова від повного медичного огляду» (а.с. 43-44).
Матеріали справи містять акт медичного огляду, який фіксує виявлені у ОСОБА_1 клінічні ознаки сп`яніння психостимуляторами, що зазначено в самому акті, а також відображає набрання ОСОБА_1 води до ємності і нездачу сечі протягом 3-х годин.
Така поведінка ОСОБА_1 вказує, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював активні, свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду у повному обсязі, та, як наслідок, уникнути відповідальності.
При цьому суд бере до уваги і фізіологічні потреби людини через призму достатньої тривалості часу, що були надані ОСОБА_1 для здачі біоматеріалу.
Відомості з оглянутого відео свідчать про тривалий проміжок часу з моменту зупинки водія (о 09 год. 48 хв.) до часу його відмови здати у медичному закладі біоматеріал (о 13 год. 13 хв.), переконують апеляційний суд у достатності у ОСОБА_1 часу для його здачі, що обумовлено також і фізіологічними потребами людини.
Отже, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо відмови з боку водія ОСОБА_1 пройти повний медичний огляд і, на переконання апеляційного суду, порушень щодо процедури огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, якого згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП було доставлено до медичного закладу, не виявлено.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                         М.С. Тютюник